Embryometriske undersøgelser af delphinfostere. 367 



end i forrige stadium, har spidsere endefliger og en dyb kløft 

 i midten. 



Paa ingen af de undersøgte fostere findes der spor til 

 haar eller anlæg til samme, jeg kan saaledes konstatere tid- 

 ligere forskeres iagttagelse. 



I den halvaabne mund kan man iagttage en fortil fast- 

 vokset tunge med en fri krenuleret rand; nogen fremstaaende 

 tungespids derimod ikke. Ligeledes sees V2 — mm. bred langs 

 kjæverandens indside gaaende krenuleret rand, der er et ud- 

 tryk for tandkimpladen. 



Nogen pigmentering i den ydre hud var ikke at se; alle 

 fostere var ensfarvede, nemlig hvide — spirituspræparater — , 

 et var graaagtigt. Paa et foster syntes der at optræde en 

 svag pigmentering ved den ydre næseaabning samt omkring 

 og paa øielaaget, ligeledes en graalig farvetone i munden. 



Grindehvalen, Globicephalus melas, Traill 1809. 



Synonymer: Delphinus deductor, Scoresby; D. globiceps, Cuv., 

 Schlegel; Phocæna melas, Couch., de Selys; Delph. 

 melas, Gervais; Globiocephalusmacrorhynchus,Qra,y, 

 Glob, scammoni, Cope. 



I Bergens museum har jeg undersøgt 4 fostere, hvilke 

 vel skriver sig fra mai maaned 1874 da museet fik 6 grinde- 

 hval og 5 fostere. Angaaende tidligere kjendskab til denne 

 art og dens fostere henvises til P. I. Van Beneden, Histoire 

 nat. des Cetacées des mers d'Europe, 1889. 



Fostrene, der var i temmelig daarlig conserveringstilstand, 

 viste følgende maal, nemlig: 



1 G-rindehvalfoster 0.64 m. langt. 

 1 _ 0.70 - — 

 1 — 0.72 - — 

 1 — £ 1.140- — 



Desuden har Bergens museum skelettet af en nogen tid i 

 forveien født grindehvalunge fra Stænget i Vatrefjorden 

 i Lofoten d. 22de september 1890. Denne maalte 2.05 meter. 



