10 



HJALMAR BROCH. 



I motsætning til hos Hydra finder vi ikke hos hydroiderne 

 nogen iitvikhng av forplantningsceller i ernæringsindividernes 

 væg. Den ukjønnede formering gir hos hydroiderne i aiminde- 

 Jighet støtet til kolonidannelsen. Kjønslig forplantning sker der- 

 imot ved særlige individer, de saakaldte gonoforer. 



Gonoforen anlægges i enkleste fald som en utbugtning av. 

 hydrantvæggen;! entoderm og ektoderm bugter sig ut (fig. 7, I) 



Mb 



Fig. 7. Gonoforknoppens utvikling til meduse. 

 I : første utbugtning. II: klokkekjernen (k) anlagt. III: klokkekjernen vokset 

 ind og uthulet, a længdesnit, b tversnit. IV: mave og mundparti („manu- 

 brium", m) og tentakler anlagt. V: løsreven meduse. 



Paa toppen av utbugtnmgen fortykkes ektodermen og danner 

 den saakaldte „klokkekjerne" (II, k); denne vokser indover og 

 skyver entodermen foran sig, saa knoppen i tversnit faar et yttre 

 og et indre ektodermlag adskilt ved et dobbelt entodermlag (III, 

 a og b). Men midt paa indsiden av klokkekjernen sker der nok 

 en utbugtning, saa entodermen og ektodermen her kommer til 

 at danne en hul tap ind i klokkehulen (IV, m). I gonoforens 

 ytterste ende finder man oftest nu ogsaa anlagt tentakler (IV). 

 Der sker et gjennembrudd av den distale (ytterste) væg, der 

 hvor klokkekjernens første anlæg saaes, og den aapne klokke 

 begynder at pulsere; hele knoppen river sig løs fra hydranten, 



^ Fremstillingen er her væsentlig støttet til tyskeren Weismanns under- 

 søkelser; i den senere tid er der gjort en del undersøkelser av tyske- 

 ren GoETTE, som mener, at hele utviklingen maa forklares noget ander- 

 ledes, end Weismakn har gjort det. 



