FLORA GRENMARENSIS. 107 



saaledes kaldet efter et lidet tjern, Bjørnø, Toner og Saa. 

 stenen er de største. Den anden gruppe indbefatter de tid- 

 ligere under den geologiske oversigt nævnte øer i Langesunds- 

 fjorden. Østenfor denne gruppe er der langs Brunlanesets syd- 

 lige kyst kun faa og smaa holmer; derimod strækker sig længst 

 mod 0. en stor samling af skjær og boer, de med rette frygtede 

 Rakke boer. 



De i floristisk henseende interessanteste partier af distrik- 

 tets vidtløftige kystlinje er de m. st. optrædende brede, svagt 

 skraanende havstrande, der er dækket av løs sand, ofte 

 ganske fin og med større eller mindre kalkgehalt af hensmul- 

 drende muslingeskal og sneglehus. Saadanne optræder f. eks. 

 paa Jomfruland, især ved Øitangen, fl. st. paa Bamlekysten, 

 Rakstadstranden, Rognstranden, Sandviken osv., paa Sandø ved 

 Brevik og m. st. paa Brunlaneset, saaledes ved tielgero og ved 

 Oddene nær Nevlunghavn. 



5. Plantesamfiind 1. Paa grund af distriktets vekslende 

 natur ~ i nogen grad ogsaa i klimatisk henseende — er floraen 

 egentlig sammensat af en række efter de paa hvert sted for- 

 haandenværende livsbetingelser og øvrige forholde nøie afpas- 

 sede plantesamfund, mere eller mindre mægtige og iøinefaldende, 

 men paa grund af de naturlige betingelsers ofte suksessive 

 veksten ikke altid skarpt adskilte. Som de vigtigste af disse 

 kan følgende fremhæves, idet der ganske bortsees fra den lavere 

 vegetation og forøvrig henvises til de i floraen anførte lokali- 

 teter : 



A. Hy drofy tsamf u ndene, som ifølge sin natur er afpasset 

 til at leve i vand eller paa meget fugtig jord med over 

 80 pct. vand. 



1 I dette afsnit har forf. selvfølgelig i det væsentlige fulgt E. Warming: 

 Plantesamfund, dog med enkelte afvigelser. Ogsaa en reiseindberet- 

 ning fra fru T. Resvoll er benyttet. 



