112 JOH. DYRING. 



medium og repens, Rumex acetosella, Girsium ar- 

 vense f., Hleraciuni pilosella og umbellatuni, Sedum 

 acre og maximum, Cerastium vulgare, Geranium ro- 

 hertianum, Ruhus saxatilis og idæiis. Vida cracca, 

 Galluna, Gampamda rolundifolia, Linaria, Fragaria, 

 Rihes Schlechtendalii paafaldende hyppig, Antennaria, 

 Leordodon m. fl. — De to sidste samfund gaar efter- 

 haanden paa den ene side over i lyngmarken og paa den 

 anden i de senere omhandlede halofile sandstrande. 



k) Lyngmarken ligner de foregaaende samfund i det 

 meget tarvelige, næringsfattige underlag, som her gjerne 

 bestaar af grovt grus, men adskiller sig ved at lyngag- 

 tige planter, først og fremst Galluna, her er aldeles do- 

 minerende. Den ægte lynghede optræder kun sparsomt i 

 distriktet, f. eks. paa Borgeaasens vestlige skraaning, 

 hvor den imidlertid i de senere aar mere og mere skifter 

 karakter. Derimod danner lyngen ganske almindelig et 

 tyndt dække over de temmelig nøgne berg, f. eks. i skjær- 

 gaarden, og optræder mange st. som en væsentlig del af 

 skogbunden. 



1) Barskogene, der dækker størstedelen af distriktet, 

 maa ogsaa henregnes til xerofytsamfundene, skjønt de 

 kan vokse paa temmelig forskjellig jordbund. En eien- 

 dommelighed ved disse skoge er deies rigdom paa bær- 

 Ivngarter, lyng og krækling. Paa deres skyggefulde, 

 mosklædte hund vokser derhos ofte en mængde andre 

 planter — Pyrola, Oxalis, Linnæa^ Trientalis, Majan- 

 themum, Gircæa, Monotropa, Goodyera, anemoner, 

 Viola riviniayia, Luzula pilosa, bregner m. m. fl., 

 hvorom henvises til floraen. Adskillige arter henhørende 

 til dette samfund findes ogsaa paa enkelte nu skogløse 

 øer [Straaholmen, Fuglø] som rester af tidligere skoge, 

 som altsaa i tidens løb er ødelagt. 



