FLORA GRENMARENSIS. 121 



indvaanere, har meddelt förf. — endog tildels er noget aftaget, 

 idet den, forøvrig kun paa enkelte steder, er udryddet ved op- 

 dyrkning; i det hele tør man dog vistnok sige, at den uden 

 nogen paatagelig frem- eller tilbagegang holder sig uforandret 

 paa de gamle lokaliteter. — Tilsidst ogsaa følgende: Det vilde 

 jo ogsaa være høist paafaldende — ifald vasdraget havde trans- 

 porteret planten den lange vei f. eks. fra Haukelisæter, hvoraf 

 et par mil i mere eller mindre salt vand — at det da ikke 

 skulde have udbredt den til steder, nærmere plantens egentlige 

 udbredningsomraade; men dette er hidtil ganske ukjendt. 



Ifølge det her anførte nærer forf. ingen betænkning ved — 

 uden afkortning — at henregne Dryas octopetala til den mer- 

 kelige arktisk-alpine koloni ved Langesundsfjorden — saa meget 

 mere som dens forekomst jo ikke er noget enkeltstaaende fæno- 

 men, men har adskillige sidestykker i egnen ^. 



Hvorledes er nu denne merkelige koloni af fjeldplanter kom- 

 met til Langesundsfjorden? Forf. nærer ingen tvil om, at alskens 

 tilfældige transporter i en nyere tid her maa være udelukket. 

 Dertil er kolonien for talrig og for isoleret, den optræder paa en 

 altfor bestemt maade og har altfor mange sidestykker i det syd- 

 lige Norge og det tilstødende strøg af Sverige. Uden tvil staar 

 man her overfor en ærværdig levning fra et afsnit af vort lands 

 geologiske historie efter istiderne. Men paa sit nuværende sted 

 kan kolonien ikke have vokset fra først af, da egnen er over- 

 saaet med skjælbanker og først i en forholdsvis sen geologisk 

 tid er steget op af havet. Det synes da at ligge nær at tænke 

 sig følgende: Ved et vist tidspunkt stod der en arktisk vegeta- 

 tion paa den isfrie strand mellem havet og indlandsisen ^. Idet 



1 At forekomsten af Dryas ved Langesund her er skjænket en nærmere 

 omtale, kommer især af, at de to ærede forfatteres forsigtige ord — 

 „dies ist aber dadurcli nidit sicher bewiesen" — synes at være over- 

 seet af senere forfattere. 



2 Ifølge glacialgeologen amanuensis P. A. Øyen stod havet ved det tids- 

 punkt, som af ham benævnes Portlandia-niveauets tid, ved 

 Langesund antagelig ca. 135 m. høiere end nu [denne tids strandlinje 



