AARSBERETNING FOR 1910. 315 



derfor ikke at være nogen almindelig utbredning av denne anae- 

 robe actinomycesart i naturen. 



I 7 tilfælde bar vi desuten dyrket fra tilfælde av straalesop 

 hos kvæg, og blot i et av disse har vi, hvad ogsaa er lykkedes 

 Hagem, fundet en anaerob art, som imidlertid hurtig døde ut. 

 Disse undersøkelser er imidlertid overordentlig vanskelige at 

 foreta paa grund av den sterke lilblanding av andre mikroorga- 

 nismer, som altid vil lindes. 



Disse straalesop-stammer er dyrket gjennem lange tider, 

 overfort fra generation til generation, enkelte gjennem indtil over 

 1 aar og soppen har altid vist samme egenskaber. Endelig har 

 vi sammenlignet den med 2 saakaldte actinomycesarter, som vi 

 fik fra Kråls institut i Prag, nemlig en stamme, benævnt Act. 

 bovis Harz, der ialt stemte overens med den av Boström be- 

 skrevne aerobe art, og en Ad. hominis Affanassiew, begge 

 stammer var aerobe og totalt forskjellige fra vor (Pl. IV, fig. 4—5 

 og V 1-2). 



Det kan endelig nævnes, at det i 2 tilfælde av aktinomy- 

 kose ikke er lykkedes os at konstatere den av franskmænd an- 

 givne Coaglutination mycosique eller komplementbinding med 

 Sporotrix Beurnianni. 



Actinomyces hominis er, som det vil sees, en sop, der 

 vokser paa de vanlige næringssubstrater (Pl. V, fig. 3—6). 



I høi agarskikt (Liborius) danner den efter 3 — 5 dage hvit- 

 lige klumper inde i søilen, ofte særlig tæt, ca. 1 cm. under over- 

 flaten. Veksten foregaar til 10—15 dage. Efter 20—30 indtil 

 70 dage mister den spireevnen. Kolonierne viser med lupe alle 

 en fin straalekrans av radiært mycel. 



I utkogt bouillon danner der sig uregelmæssige hvitlige 

 klumper paa bunden, der kan naa hampefrø og erts størrelse. 



Paa skråa agar kommer under anaerobe betingelser en spar- 

 som vekst av hvite smaa klumpede kolonier, der sender mycelie- 

 traade ut i kulturmediet og derfor hefter fast til dette. Dels 

 kommer ogsaa en fnokket vekst i kondensvandet og mellem 



