318 DET BIOLOGISKE SELSKAB. 



satorisk hypertrofi, en vekst av det organvæv, til hvilke 

 de økede funktionelle krav er stillet. Ikke blot de parvis an- 

 lagte — men de allerfleste organer — har evne til at svare paa 

 forøkede funktionelle krav med en saadan kompensatorisk hyper- 

 trofi. De vokser og blir større eftersom kravene øker. 



Og dette finder sted under saavel fysiologiske som under 

 patologiske forhold. Som regel utvikles disse kompensatoriske 

 hypertrofier uten subjektive fænomener. Men kun saalænge 

 hypertrofien kompenserer den defekt, som har bevirket hyper- 

 trofiens opstaaen. Ti da ethvert organs, respektive organsystems 

 vekst har sin begrænsning, vil der paa et vist tidspunkt indtræde 

 det forhold, at hypertrofien ikke længer kan holde skridt med de 

 funktionelle krav. Der vil da opstaa et misforhold, en funk- 

 tionel insufficiens, som vil gi sig uttryk i kliniske symp- 

 tomer, respektive subjektive fænomener. Og først nu indfinder 

 der sig det tidspunkt, da man paa foresporgsel erklærer al: 

 være syk. 



Ved studiet av den generelle patologi, ved at følge de for- 

 skjellige sygdomme i deres utvikhng og forløp, finder man meget 

 ofte, at organismen har evne til i en beundringsværdig grad at 

 adaptere sig for yderst forskjellige forhold. 



Og studiet av de sykelige processer lærer videre, at det 

 ikke blot er det enkelte organ, som i denne henseende med en 

 ofte forbausende grad av elasticitet kan akkomodere sig under 

 de forandrede arbeidsforhold, men at dette ogsaa til en viss grad 

 gjælder organerne indbyrdes, at det er en lov, en teleologisk 

 anordning, en fælles kamp for at opretholde den funktionelle 

 harmoni i sin almindelighet. 



I det endnu dunkle kapitel om organernes indre sekretion 

 er der givet os værdifulde og yderst interessante direktiver, som 

 antyder de store træk i en komplicert vekselvirkning, i et fint,, 

 harmonisk samspil mellem de enkelte organer. 



Organerne kan efter deres funktion praktisk inddeles i 

 de, til hvilke der væsentlig er knyttet energiomsætninger av 



