384 B.HANSTEEN. 



Paa en aapen mot nordvest vendende flate i utkanten av en 

 forholdsvis høitliggende furuskog i Nordby, anneks til Aas, vok- 

 sede en tæt og temmelig ren bestand av Cetraria islandica. 

 Vaaren 1905, da sneen netop var gaat av bakken, var omhand- 

 lede flate helt bestrødd med større eller mindre bruddstykker av 

 laven, idet eieren høsten 1904 hadde indsamlet denne til krea- 

 turfor. Disse bruddstykkers evne til at danne nye og fastvok- 

 sede individer samt disses eventuelle væksthastighet undersøktes 

 nu omhyggelig 2 gange i løpet av sommeren 1905 og med føl- 

 gende resultater, der ovenfor er fotografisk avbildede. 



Den 30te juni hadde der paa de løsrevne lavbiter, selv paa 

 saadanne, der ikke var mere end nogen faa mm^ store, dannet 

 sig et større eller mindre antal grene. Disse, der dannet be- 

 gyndelsen til det nye individ og som let og med sikkerhet kunde 

 skilles fra de mørkebrune gamle lavdele ved deres friskt grønne 

 eller lyst gul-brungrønne farve, viste sig først som fine, næsten 

 traadformede og nogen mm. lange fremspringninger paa randen 

 av morbiten — fig. a og b paa avbildningen (her som paa de 

 øvrige figurer betegner en strek utvoksningernes grænser til 

 morbiten). I mange tilfælde var imidlertid utviklingen meget 

 længere fremskreden, idet de unge grene viste en længde av 

 1 cm. eller vel saa det og desuten de karakteristiske gaffelfor- 

 mige greninger i toppen — fig. c, d og e. 



Den 17de august viste de fleste nye grene en længde av 

 indtil 2—2.5 cm. og hadde begyndt at grene sig ogsaa langs 

 siderne — fig. f og g. 



Samtidig med denne regeneration hadde imidlertid ogsaa de 

 nye individer begyndt sin tilheftning til underlaget. Dette be- 

 merkedes allerede den 30te juni og bestod deri, at lavbiterne 

 med sine fine „Randhaar" (smlgn. ovenfor Sernanders hapterer) 

 heftet sig ofte merkværdig godt fast til jordpartikler, sten, kvist 

 eller andre lavbiter. 



Trykt 16. januar 1912. 



