54 P. A. ØYEN. 



gruslag ligger i en høide af ca. 180 m. o. h. og danner mdsnit 

 i en ganske svagt stigende og meget jevn terrasseflade, der fin- 

 der sin lidet udprægede begrænsning i et ubetydelig høiere 

 niveau. Materialets statistiske sammensætning paa dette sted 

 har jeg redegjort for ved en tidligere anledning (Arch, for Math, 

 og Naturv. B. XXVI, Nr. 5). I dette snit havdes følgende 

 profil : 



Øverst 1 — 2 dm. graa muld. 



Derunder 10 dm. graabrun grus med indtil V2 m. store 

 blokke. 



Nederst 5 dm, graa, fin sand, der endnu fortsatte videre i 

 grustagets bund. 



Det er nu af betydelig interesse, at der inde i skoven, i fjeld- 

 skraaningen nordøst, for Skougum blandt andet lykkedes at 

 fremfinde tre strandvolde, som i denne forbindelse har en særlig 

 betydning: 



1. En udpræget strandvold med talrige blokke af ^/2 — 1 m. 

 størrelse i en høide af 165 m. o. h. Denne strandvold svarer 

 altsaa meget nær til den terrasse, der begrænser Sem- og Skou- 

 gum- bankerne opad. 



2. En temmelig bred strandvold i dalsideskraaningen i en 

 høide af 174 m. o. h., en høide der slutter sig meget nær til af- 

 slutningen af de egentlige her omhandlede skjælbanker. 



3. En meget stor strandvold med talrige blokke, ofte af 

 3 — 5 meters tversnit. Strandvolden maaltes at have en høide 

 af 189 m. 0. h. Den sees saaledes at slutte sig meget nær lii 

 det niveau, som ovenfor blev antaget at danne afslutningen 

 opad af den mytilus-iørende terrasse med indesluttede, arktiske 

 plantelevninger. 



Den mindre uoverensstemmelse, der kommer tilsyne i høi- 

 derne af de her nævnte terrasser og strandvolde, tør have sin 

 grund i den enkelte aneroidmaalings udførelse, der fandt sted 

 under forhold, som ikke netop var de gunstigste for saadanne 

 bestemmelser. 



