58 P. A. ØYEN. 



maal, man stilles lige over for ved studiet af kvartærtidens 

 fauna og dens optræden samt udbredelse gjennem de vekslende 

 perioder. 



Om vi nu kaster et tilbageblik paa strandlinjens beliggen- 

 hed og forskyvning og udviklingen af de klimatologiske forhold 

 under den her omhandlede tid for skjælbanke-niveauets øvre 

 begrænsning, saa ser vi baade strandvoldenes karakter og fau- 

 naens optræden karakterisere et temmelig barskt klima paa den 

 tid, da strandlinjen i Asker laa henimod 190 m. høiere end nu. 



Strandvoldene har da et udseende, som minder om, hvad 

 man i nutiden har anledning til at iagttage langs arktiske strand- 

 kanter. Det littorale dyreliv har været for sparsomt til at efter- 

 lade spor i den udstrækning, at det hidtil har været mulig at 

 opdage det, eller kanske snarere har littoralbeltets ødelæggende 

 kræfter været for sterke. Men vi finder talrige levninger af et 

 sublittoralt dyreliv, der paa en mærkværdig maade viser os mod- 

 sætningen mellem den tid, som svandt, og den tid, som nu er 

 ifærd med at bryde frem. Medens relikter af et dybere og koldere 

 vands fauna endnu kjæmper for sin tilværelse, ser vi elementer 

 af et varmere og saltere vands fauna efterhaanden arbeide sig 

 frem langs den umærkelig stigende havbund, høiere og høiere, 

 efter hvert som littoralbeltets hydrografiske forhold bliver gunsti- 

 gere hge over for dette faunaelements egentlige livsvaner. Men 

 samtidig trækker det relikte element sig tilbage. Udviklingen 

 gaar i modsat retning for de to elementer, som inversionen for 

 de hydrografiske og khmatologiske. Endehg finder vi en myti- 

 lus-iauna paa alt grundere og grundere vand, hvor ogsaa rester 

 af datidens arktiske vegetation har fundet et opbevaringssted, en 

 vegetation som paa den tid altsaa har holdt sig helt ude paa de 

 lave strandkanter paa samme maade som i de arktiske egne i 

 nutiden. Men strandhnjen er jevnt, om end langsomt underka- 

 stet en negativ forskyvning, og endelig naar vi det fremtrædende 

 terrassen i veau, med en helt anden karakter af strandvoldene, i en 

 høide af ca. 170 m . over den nuværende strandlinje. 



