66 P. A. ØYEN. 



Slutiiingsbemærkiiinger. 



Hvad der altsaa i det foregaaende er forsegl:, er at give en 

 oversigt over en skjælbankegrnppe, der i Kristiania omegn har 

 et temmelig godt afgrænset særpræg, nidtager et bestemt høide- 

 niveau, 130 — 175 meter over den nåværende strandlinje, og 

 saavel nedad som opad er temmelig skarpt og godt begræn- 

 set af niveauer, der i høi grad skiller sig fra det her omhand- 

 lede. 



Herfra for øieblikket at føre slutningerne videre har ikke 

 været mig mulig. 



Rigtignok havde jeg sommeren 1898 anledning til al fore- 

 tage en temmelig indgaaende undersøgelse af en hel række 

 skjælbanker i Aremark og troede fra først af, at man her 

 ganske ligetil maatte have et udmærket sammenligningsmateri- 

 ale for studiet af skjælbanker længere inde i landet. Nu har 

 imidlertid en forelobig bearbeidelse af endel af det temmelig 

 righoldige materiale, som jeg medbragte fra Aremarksbankerne, 

 vist, at forholdet ikke er saa simpelt som fra først af antaget. 

 Aremarksbankerne er nemlig veksellaget. At der her var en 

 temmehg rig veksling af lag, var jeg opmærksom paa allerede 

 ved undersøgelserne i 1898 og medbragte derfor en række prø- 

 ver fra forskjellige lag. Mine forudsætninger var in)idlertid den- 

 gang helt andre end nu; thi det er først langt senere, at det 

 har lykkedes mig at fremfinde fossiler nær den marine grænse 

 ved Grefsen og Aarvold og i Skaadalen samt en Portlandia-fauna 

 paa Romerike, hvorved mine forudsætninger for forstaaelsen af 

 de høiereliggende skjælbankers faunistiske forhold og geologiske 

 stilling er i høi grad ændret. Jeg forstod derfor ikke ved de 

 ovennævnte undersøgelser af Aremarksbankerne paa stedet at 

 udnytte den optrædende veksellagning til at opnaa en klar fore- 

 stilling om den egentlige sammenhæng. Og jeg nærer heller 

 intet haab derom, før der foreligger en helt ny revision af disse 

 undersøgelser paa stedet, da undersøgelsen blot af det medbragte 



