136 JAMES A. GRIEG. 



Poraniomorpha, rhegaster, tuniida, Stuxberg. Et ex- 

 emplar af den typiske form, som maaler: skiveradius 12 

 mm., armradius 27 mm., armenes bredde ved basis (A) 14 

 mm., skivens høide 11 mm. r:R = 1:2.25, A:R = 1 : 

 1.96. Som hos det af „Michael Särs i 1900 — 1903 indsam- 

 lede materiale^) er ogsaa hos dette exemplar adambulacral- 

 pladernes bevæbning meget variabel, idet der paa hver plade 

 sidder 4 — 8 papiller. 



Solaster squamatus, Døderlein. Et ganske ungt tiarmet 

 exemplar med en diameter af 7.5 mm. mellem armspidserne. 



Ophiopleura borealis, Danielssen & Koren (1). 



Ophiopus ardicus, Ljungmann (2). 



Ophiacantha bidentata, Retzius (almindelig). 



Foruden ovennævnte echinodermer fandtes blandt „Belgicas" 

 materiale en ung cucumaria frondosa, Gun., funden i ven- 

 trikelen af en pJioca barhata, som blev skudt mellem Moffen 

 Eiland og Norskøerne, Spitsbergen. Sælens maveindhold bestod 

 forøvrigt af store mængder af sclerocrangon boreas. Endvidere 

 indeholdt det nogle hippolyte polaris og en hyas araneus. Og- 

 saa tidligere observationer viser, at storkobbens hovednæring er 

 decapode krebsdyr. Forøvrigt fortærer den saavel fiske som for- 

 skjellige lavere bunddyr, saaledes siger Rømer og Schaudinn, 

 som under „HeIgoland"-expeditionen til Spitsbergen i 1898 havde 

 anledning til nærmere at undersøge mere end 40 phoca barbata: 

 „Der Mageninhalt setzte sich in der Hauptsache aus mehreren 

 Arten von Decapoden zusammen, ferner auch aus ca. 25 cm. 

 langen Fischen, wahrscheinlich Centronotus gunellus, aus Cephalo- 

 poden-Resten und Wurmröhren" ^). Kolthöff^) fandt, at stor- 



^) Bergens Museums Aarbog 1906, no. 13, p. 34-. 



2) Fauna Arctica, Bd. 1, Lief i, 1900, p. 65. 



3) Kgl. Sv. Vetensk. Akad. Handl., Bd. 36, no. 9, 1903. p. 21. 



