176 ANDR. NOTØ. 



Ildlandet og Falklandsøerne. Dens forekomst i det sydlige Ame- 

 rika maa tilskrives vandringer i sentertiær langs det nyhævede 

 amerikanske bjergsystem. Artens hjem maa søkes i det nordlige 

 Høiasien, altsaa paa den tertiær-mediterrane plantevei. Til Cen- 

 traleuropa har den vært kommet før istiden, endnu mens den 

 almindelige vandrevei mellem de centralenropæiske bjerge og 

 de asiatiske var forhaanden. Henimot istiden har den bret 

 sig nordover, og under samme er den paa sydsiden av isen blit 

 blandet med sibiriske individer. Til os er den indkommet saavel 

 i inter- som i postglacial tid ad begge veie. 



C. hrunnescens Pom. (= Persoonii Lang) er utbret paa 

 Island, De britiske øer, Skandinavien, europæiske alper, Finland, 

 nordlige Rusland, Ural, arktisk Sibirien (ved Jenisei), Altai, Japan, 

 Aleuterne, arktisk Amerika, Labrador, Klippebjergene og Grønland. 

 Denne art er uten tvil opstaat av foregaaende, av hvilken den 

 av mange botanikere opføres som varietet. G. Persoonii er ofte 

 blit sammenblandet med C. vitilis Fr., fra hvilken den dog er 

 vel skilt, samt med fjeldformer af C. canescens. Derfor er ikke 

 opgaver over dens utbredelse at stole paa. Den er ialfald kun en 

 utpræget xerophil form af canescens og er opstaat ved, at denne i 

 lange tider har vokset paa tørre, solaapne steder. Dens forekomst i 

 Fennoscandia er derimot neppe at tilskrive en lokalopstaaing, 

 men vandring fra de centraleuropæiske alper under istiden. Til 

 os er den indkommet i interglacialtiden ad begge veie. 



C. Heterosta^chyae. 



Sect. I, Limnonastes Reiche., er mest utbret i den nordlige 

 tempererte zone, har nogle faa arter paa Sydamerikas Ander. 

 Denne sect, af Carices er paa en maate en merkelig gruppe. Som 

 flere dygtige caricologer har gjort opmerksom paa, er denne gruppes 

 arter litet utdifferentierte, saa der er grund til at tro, at de fleste 

 av dem er temmelig unge. Enkelte arter har dog, efter deres utbre- 



