NORGES ARKTISKE PLANTERS HISTORIE. 185 



sted efter en — relativt set — saa kort levetid skulde ha ventet, 

 er det naturligst at slutte, at her er sket et sprang, men neppe 

 et, overensstemmende med mutationsteorien. Den er tvertimot 

 opstaat ved hybridisering. At C. alpina er den ene af foræl- 

 drene anser jeg som selvsagt, og som den anden anser jeg G. 

 rigida; thi i levende Hve frembyr den mange ligheter med 

 denne, ligheter, som neppe er tilfældige. Fra Norge er den 

 med drivisen blit ført vestover til Grønland. 



Sect. III, Cyriostoma Nym., falder i 5 subsectioner. Den 

 har en lignende utbredelse som sect. Hyparrhenae Fr. 



Subsect. Montanae Fr. har mange arter i Europa, men 

 ingen glacialform i Norge. Det samme er tilfældet med sub- 

 sectionerne Glaucae Aschers, og Pallescentes Fr. Til subsect. 

 Limosae Fr. hører de europæiske arter C. livida Willd., laxa 

 Wg., limosa L., irrigua Sm., rariflora Sm. og ustulata Wg. 



C. livida Wg. og laxa Wg. staar begge nær C. limosa. 

 Denne sidste er i det arktiske gebet en meget variabel plante, 

 og jeg er tilbøielig til at tro, at begge er opstaat av C. limosa, 

 men livida helst som bastard av denne og panicea. Muligens 

 der fra først av har vært noget panicea- eller vaginata-hlod 

 ogsaa i C. laxa, 



C. livida Wg. er utbret i Skandinavien, nordligste del av 

 Finland, mellem Ladoga og Onega, paa øen Sitcha paa vest- 

 siden av Canada. Jeg tviler fon-esten paa, at det er den ekte 

 C. livida, som Mertens har samlet paa Sitcha. 



C. livida er vistnok en art, som er endemisk for Fenno- 

 scandia, opstaat der eller i den tilgrænsende del av Rusland 

 enten i interglacialtiden eller efter anden istid. 



C. laxa Wg. er utbret i det nordlige Skandinavien og 

 tilstøtende dele av Finland samt et par steder i Østsibirien^. 

 Er den monotopophytisk, hvilket jeg betviler, saa maa den være 



* Ledebour opgir den ogsaa for Baikal og Davurien, men ikke Meins- 

 hausen i „Acta Horti Petropolitani" XVIII no. 5. 



