NORGES ARKTISKE PLANTERS HISTORIE. 189 



hjem og har i niiocen hat udmerkede existensbetingelser i Eu- 

 ropa. Allerede da har den kommet opover til Spitsbergen; thi 

 Heer's C. Anderssonii stod nær vor G. vesicaria. Denne og 

 C. rostrata With. {C. ampullacea Good.) har skilt sig ut fra 

 samme stamtype. De har hver sin analoge arktiske underart, 

 som gjennem mellemled sammenflyter med typica, idet rostrata 

 gjennem varieteterne brunnescens Ands. og horealis Hn. gaar 

 over i rotundata, og C. vesicaria L. gjennem varieteterne di- 

 chroa Ands., alpigena Fr. og brachystachys Lbg. gaar over i 

 pulla. Var. brmmescens svarer til dichroa og borealis til alpi- 

 gena. Desuten sammenbindes denne med pulla ved brachy- 

 stachys. Saavel rostrata som vesicaria er utbrette næsten 

 i hele Europa, store dele av det nordlige Asien og Nord- 

 amerika. 



G. pulla Good. er utbret næsten over de samme stræknin- 

 ger som G. rotundata Wg. Saaledes tindes den første paa 

 Island, Færøerne, de skotske bjerge, Skandinavien, nordlige Fin- 

 land, arktisk Rusland, Spitsbergen, Novaja Zembla, arktisk 

 Sibirien^, arktisk Amerika, Klippebjergene og Grønland. Den 

 sidste tindes paa de samme steder undtaken paa Island, Fær- 

 øerne, de skotske bjerge, Spitsbergen, Novaja Zembla og Klippe- 

 bjergene. Derimot fmdes den paa Waigats og i Labrador. G. 

 pulla gaar altsaa noget længere mod nord end rotundata, 

 hv^ilket stemmer med, at den i det nordhge Norge gaar noget 

 høiere opover fjeldene end den andre. Begge to er først op- 

 staadde i den arktiske region henimot eller under istiden. Mel- 

 lemformer forekommer saavel i Sibirien som i Grønland. Saa- 

 fremt vore former av disse to arter ikke er utdifferentierte i 

 Skandinavien, maa de være indvandrede fra Sibirien en stund 

 ute i interglacial ; men det er dog det sandsynligste, at de 

 — ialfald tildels — er polytopophytiske. 



^ Er der hid til ikke observert vestenfor Jenesei. 



