190 ANDR. NOTØ. 



Elyna Schrad. 



Denne slægt har 5 arter, utbrette i Kaukasus — Himalaya 

 — Altai. 1 Europa kun 1 art. Av de andre arter tindes E. 

 schoenoides Mey. ogsaa i det nordøstligste Sibirien. Slægtens 

 nærmeste slægtninger, Kobresia Willd., Schoenoxiphium Nees 

 og Hemicarex Benth., tindes paa den tertiær-mediterrane plante- 

 vei. Centralasien er derfor vistnok slægtens hjem. 



E. spicata Schrad. er utbret paa Island, Skandinavien, 

 russisk Lapland, arktisk Sibirien, (ved mundingerne av Lena og 

 Uda, Lawrence-øerne), Kaukasus, Altai, Davurien, Turkestan, 

 Østsibirien, arktisk Amerika, Klippebjergene, Labrador, Grønland, 

 Pyrenæerne, Alperne og Abruzzerne. Artens hjem maa søkes 

 omtrent i slægtens hjemland. Den har vandret ind til de central- 

 europæiske bjerge i tertiær. Til os er den antakelig kommet 

 fra Kaukasus, om end ikke Alperne er utelukket, ad den sydlige 

 vei tidlig i interglacialtiden. 



Hierochloa, Gm. 



Slægten har 13 arter, utbrette i de tempererte og kolde 

 zoner, sjelden i tropernes bjerge. Hele Phalarideae-^vu^^eu 

 har sit hjem paa Ny-Zeeland, i Australien, Sydafrika og Europa, 

 altsaa nord- og sydover fra familiens centrum. Med hensyn til 

 utbredelsen falder gruppen i to avdelinger, idet Anthoxanthum 

 L., Hierochloa Gm. og Phalaris L. har en større utbredelse^ 

 omend Europa har de fleste arter, mens Tetrarrhena Br., 

 Microlaena Br. og Ehrharta Th, er indskrænket til Australien 

 og Ny-Zeeland. Hierochloa er den av gruppens slægter, som 

 er mest spret over jorden. Saavidt jeg av den mig tilgjængelige 

 litteratur kan se, findes 1 art paa Ny-Zeeland, Australien og 

 paa Ildlandet, 2 endemiske paa Ny-Zeeland, 1 endemisk i Davu- 

 rien, 1 fra Novaja Zembla og østover langs den arktiske kyst 

 til Nordamerika, 1 endemisk i Sverige, 1 i Mellem- og Sydeu- 



