NORGES ARKTISKE PLANTERS HISTORIE. 191 



ropa. Derimod har 2 [H. borealis R. & S, og H. alpina R. 

 & S.) en betydelig større utbredelse. Disse 2 er vistnok stam- 

 former for de andre arter, ialfald for dem, som findes paa den 

 nordlige halvkugle. Men forbindelsesleddene mellem stamfor- 

 nierne og deres descendenter er for en stor del gaadde tilgrunde. 

 H. alpina R. & S. er utbret paa Island, nordlige Skan- 

 dinavien, arktisk Rusland, Spitsbergen, Novaja Zembla, arktisk 

 Sibirien, Aleuterne, arktisk Amerika, Klippebjei'gene, Labrador 

 og Grønland. — Jeg antar, at dennes og H. horealis stamtype 

 har levet i det østlige Mediterrangebet, og at denne er gaat 

 tilgrunde. H. alpina er opstaat af den i Nordasien høit tilfjelds, 

 tidlig i tertiær. Denne art er en av vore mest utprægede kon- 

 tinental-arktiske planter, samtidig som den, ialfald hos os, er en 

 utpræget glacialplante. Den er indkommet til os ad den nordlige 

 vei fra Sibirien, tidlig i interglacialtiden. 



Phleum L. 



Slægten har 10 arter, utbrette i de tempererte zoner. I 

 Europa findes de alle, meri i Australien ingen. Dens nærmeste 

 slægtninger er Maillea Parl. (paa Gycladerne, Sporaderne og 

 Sardinien) og Echinopogon Beauw. (Australien og Ny-Zeeland), 

 hver med 1 art. Af de enkelte arters utbredelse kan man med 

 fuld ret slutte, at Mediterrangebetet er slægten Phlei hjem. 



P. alpinmn L. er utbret i den arktiske del av Europa, 

 paa de centraleuropæiske Alper, Ural, arktisk Sibirien^, Kauka- 

 sus, Himalaya (ifl. Christ), Altai, Østsibirien, Kamtschatka, 

 Aleuterne, arktisk Nordamerika, Klippebjergene, De hvite bjerge, 

 Canada og Grønland. Den har utbret sig langs de mediterrane 

 bjerge i tærtiærtiden. Under glacialtiden har sibiriske og euro- 



^ OsTFNFELD opgii den fra mundingen av Jenesei; men Scheutz nævner 

 den ikke. Ellers kjender jeg ikke noget specielt voksested i arktisk 

 Sibirien. 



