NORGES ARKTISKE PLANTERS HISTORIE. 219 



S. reticulata L. er ulbret i Skotland, Pyrenæerne, Jura- 

 bjergene, Alperne, Karpaterne, Groatien, Skandinavien, Finland, 

 nordlige Rusland, Spitsbergen, Nov. Zembla, Ural, arktisk Sibi- 

 rien, Altai, Baikal, Davurien, Østsibirien, Aleuterne, arktisk Ame- 

 rika, Klippebjergene, Labrador, Vestgrønland. Denne art er ho- 

 vedtypen i sect. V. Som dens hjem har jeg før nævnt den al- 

 mindelige tertiære plantevei. Engler ^) antar, at den er en ur- 

 gammel glacialplante, opstaat i det arktiske gebet. At den er 

 en gammel glacialplante er sikkert, og at mange af dens mel- 

 lemled til andre arter er gaadde tilgrunde, er utvilsomt; men jeg 

 tror dog, man maatte ha vært berettiget til at vente, at dens 

 nærmeste slægtninger maatte ha vært at søke andetsteds end 

 paa Himalaya. Hadde disse vært fjerntbeslægtede arter, kunde 

 man ha forklart det, selv om S. reticulata var af arcto-tertiær 

 oprindelse; men de er tvertimot temmelig nær beslægtede. Som 

 tidligere nævnt gaar den gjennem S. orbicularis over i S. are- 

 tica, gjennem vestita over i glauca og gjennem S. Thoinasii i 

 Alperne og S. Thomsoniana paa Himalaya over i retusa, som 

 igjen staar herhacea nær. Da den ikke nu tindes paa Hima- 

 laya, og der ikke foreligger nogen grund til at tro, at den der er 

 utdød, kan neppe dens fødested være at søke der. Derimot 

 niaa dette søkes i Sydsibiriens høibjerge, hvorfra den i sentertiær 

 vandrede ind til Sydeuropa. Under istiden kom den atter fra 

 Sibirien, og disse ny-indvandrere har da ved isranden truffet de 

 fra Europas centralbjerge nedvandrede individer. I dette tids- 

 afsnit har den vært circumglacial. Til os er den indkommet ad 

 begge veie tidlig i interglacialtiden. 



B etuia, L. 



Slægten har 35 arter, hvorav dog flere er mindre gode. Den 

 falder i 4 grupper. Den første, Alhae, har 7 arter, utbrette fra 



'') 1. c, I p. 145. 



