224 ANDR. NOTØ. 



fremfor saa mange andre planter, som fordrer omtrent samme 

 betingelser for at vedligeholde livet, skulde ha vandret over hele 

 Sibirien og overalt senere ha død ut. Til os er den indkommet 

 ad begge veie en god stund ute i interglacialtiden og muligens 

 nye invasioner i postglacial tid. 



S. crassifolia Ehrh.^) er ulbret paa Island, Skandinavien, 

 Danmark, Nordtyskland, Württemberg, Finland, Rusland, Perm, 

 Vestsibirien^), Altai, Baikal, Østsibirien, Aleuterne, arktisk Ame- 

 rika, Labrador. — Som dens hjem anser jeg Sydsibirien. Dens 

 komme til os har rimeligvis først fundet sted efter 2. istid, ad 

 begge veie. 



S. humifusa Rottb. er utbret paa Island, arktisk Norge, 

 arktisk Rusland, Spitsbergen, Nov. Zembla, arktisk Sibirien, Øst- 

 sibirien, Kamtschatka, Aleuterne, arktisk Amerika, Labrador, 

 Grønland. Den er sandsynligvis ogsaa opstaat af crassifolia ved 

 begyndeisen af istiden ved det daværende sibiriske ishav. Til 

 os er den indkommet ad den nordlige vei i interglacialtiden. 



Cerastium L. 

 Slægten har ca. 100 arter (i Europa 52), utbrette mest i den 

 gamle verdens nordlige tempererte zone. Hele slægten deles ^) i 

 2 subgenera. Subgenera I, Bichodon Boiss., som danner for- 

 bindelsesled mellem Stellaria og subgen. II af Cerastium, Eu- 

 cerastium Boiss., og hvis vigtigste arter er C. trigynum — 

 dennes utbredelse er senere nævnt — og 2 andre i Forasiens 

 bjerge, har sit centrum i Høiasien. Subgen. II deles i 3 sec- 

 tioner. Den 1. har sit utbredelsescentrum paa Himalaya og 

 vestover. Sect. 2 er den mest artsrike og den mest utbrette. 

 Mange av de opstilte arter er dog ikke altid godt skilte fra 

 hverandre. Mediterrangebet er dog gruppens centrum. Sect. 3 

 findes kun i det østlige Middelhavsgebet. Efter dette maa slæg- 

 tens hjem søkes i det vestlige Høiasien. 



^) I Richter ]. c. opgis den ikke for Amerika, hvorimot flere andre for- 

 fattere opgir den for de trakter. 

 ") Ogsaa i det arktiske Vestsibirien. --j 



