ANDR. NOTØ. 



Hook, paa Himalaya. Dernæst staar C. cœspitosum Gilib. (= 

 C. vulgare Hn.) den noksaa nær. Især er der enkelte fjeldfor- 

 mer af den sidste, som staar meget nær alpinum. Sandsynlig- 

 vis er alpinum fremgaat av cœspitosum i det nordlige Middel- 

 havsgebet. Den har i sentertiær faat en temmelig stor utbre- 

 delse, især mot øst. Under istiden har individer fra Sibirien 

 igjen vandret ind i Europa og blandet sig med dem, som er 

 vandret ned- og nordover fra de centraleuropæiske alper. Til 

 os er glacialformer av den kommet ind tidhg i interglacialtiden 

 ad begge veie. 



0. Edmonstonii (Wats.) M. & O. er utbret paa Island, 

 Færøerne, Shetlandsøerne, Skotland, Grønland, Jan Mayen, Spits- 

 bergen, Skandinavien. Den er uten tvil opstaat av foregaaende; 

 i det arktiske Norge findes tydelige intermediære reliktformer. 

 Den typiske Edmonstonii optrær her som en af de mest utpræ- 

 gede glacialplanter. Den er utskilt fra alpinum under istiden, 

 muligens først efter 1. istid i Skandinavien. 



Sagina, L. 



Slægten har ca. 20 arter (omtrent alle findes i Europa), ut- 

 brette i de nordlige tempererte og kolde zoner, sydover til Hi- 

 malaya i Den gamle og til Mexiko i Den nye' verden, fraregnet 

 1 endemisk art i Mellemafrikas bjerge og 1 endemisk i Chiles 

 do. Av ariernes utbredelse fremgaar, at dens hjem har vært 

 i Middelhavsgebetet. 



S. nodosa Fenzl. er utbret paa Island, Ural, Vest-^ og 

 Østsibirien, Altai, arktisk Amerika, Labrador, Sydvest-Grønland. 

 Plantens hjem er Middelhavsgebetet. Til os er den indkommet 

 først efter 2. istid ad begge veie fra det sydlige Europa. 



S. Linnæi Presl. er utbret i det boreale og i store dele av 

 det arktiske planterike. Dens store utbredelse kommer mere av dens 



Ogsaa i det arktiske Vestsibirien. 



