NORGES ARKTISKE PLANTERS HISTORIE. 231 



Preussen, Ural, Altai, Baikal. Den hører til en gruppe, som har 

 sit centrum i det nordøstlige Middelhavsgebet — eller i de til- 

 stødende dele af Sibirien. Den er opstaat paa det sidstnævnte 

 sted, hvor den har flere slægtninger. Til os er den indkommet 

 fra Finland, vistnok først i postglacial tid. 



S. acaulis L. er utbret paa Island, Færøerne, Storbritanien, 

 Alperne (meget utbret), Pyrenæerne, Abruzzerne, Karpaterne, 

 Balkan, Skandinavien, nordlige Rusland, Spitsbergen, Jan Mayen, 

 Bären Eiland, Nov. Zembla, Ural, arktisk ^ og Østsibirien, Aleu- 

 terne, arktisk Amerika, KHppebjergene, De hvite bjerge. Labra- 

 dor, Grønland. Den hører til samme subgen. som foregaaende 

 og til en gruppe, som er arktisk alpin. Dens nærmeste slægt- 

 ning findes paa Balkan-halvøen. Al sandsynlighet taler for, at 

 S. acaulis er opstaat i sentertiær tid paa de centraleuropæiske 

 alper og har neppe før henimot istiden utbret sig mot nordøst 

 over Ural til Sibirien. Den sydlige vei østover kan den ikke ha 

 vandret, da den mangler i Sydsibiriens bjerge. Under istiden 

 har den vært circumglacial og er i mterglacialtiden indkommet 

 til os ad begge veie, men vistnok mest ad den nordlige. 



MeJândryam Roehl. (incl. Wahlbergella Fr.). 



Slægten har ca. 60 arter (i Europa 19), utbrette paa den alm. 

 tertiær-alpine plantevei i Den gamle og nye verden. Den deles ^ i 3 

 sectioner. Sect. I, Eumelandryum A. Br., er mest utbret i Middel- 

 havsgebetet ; sect. II, Gastrolychnis Fenzl. ( Wahlbergella Fr.), 

 mest utbret i det arktiske gebet og paa den nordhge halvkugles 

 bjerge. Den mangler i Mellem- og Sydeuropa, findes derimot i 

 Afghanistan, og er rikt utviklet paa Himalaya og tildels i 

 Sibirien; sect. III, Elisanthe Fenzl., har et par arter utbrette 

 over Europa, Nordasien og Nordamerika, 5 endemiske i Syd- 



' Er der ikke observert vestenfor Chukches land. 

 2 1. c. 



