NORGES ARKTISKE PLANTERS HISTORIE. 233 



med andre nære slægter viser, at Mediterrangebetet er slæg- 

 tens hjem. Begge sectioners grundtyper, V. vulgaris Roehl. 

 og V. alpina Don, har allerede i præglacial tid opnaat en 

 temmelig stor utbredelse, især mod øst. Under istiden er den 

 sidste blit mere utpræget arktisk, end den rimeligvis fra først 

 av har vært. 



V. alpina (L.) Don er utbret paa Island, Storbritanien, 

 Pyrenæerne og Nord-Spanien, Alperne (meget utbret), Apen- 

 ninerne, Liv- og Estland, Skandinavien, Finland, nordlige Rus- 

 land, Ural, Baikal, Davurien, Klippebjergene, Labrador, Grøn- 

 land. Til de sidste steder er den antakelig under glacialtiden 

 ført med isblokke. Den er opstaat i Sydsibiriens bjerge av en 

 nu utdød stamtype, har i sentertiær, ad den mediterrane vei, 

 vandret ind til Sydeuropa og under istiden over Ural (helst den 

 sydligere del) til Mellemeuropa, hvor den da har truffet paa sine 

 brødre fra de centraleuropæiske alper, som nu var paa vandring 

 nordover. Av denne komposition har vi faat vore indvandrere 

 en stund ute i interglacialtiden, ad begge veie. 



Ranunculus L. 



Slægten har ca. 250 arter, utbrette över hele jorden, talrigst 

 i den extratropiske del av den nordlige halvkugle. I midten av 

 tertiær var den fuldt utviklet, idet R. emendatus Heer er fun- 

 det fossil fra miocen, ved Oeningen. Prantl, i Engler und 

 Prantl 1. c, deler den i 7 sectioner. Sect. I, Ficaria Dill., 

 har sit centrum i det østlige Middelhavsgebet ; sect. II, Cerato- 

 cephalus Pers., sit i Orienten; sect. III, Marsypadenium Fr a^tl, 

 har flere centrer: 1. gruppe har sit i Sydeuropa, 2. gr. sit i 

 Nordasien, 3. gr. sit i arktisk Asien, 4. gr. sit i Sydamerika 

 og 5. gr. sit i Centralasien. Sect. IV, Hypolepium Pranrl, har 

 sine centrer i Centraleuropas høiere bjerge; sect. V, Thora D.C, 

 sammesteds; sect. VI, Physophylluni Freyn, sit i det vestlige 

 Middelhavsgebet. Sect. VII, Butyranthus Prantl, har nu flere 



