NORGES ARKTISKE PLANTERS HISTORIE. 237 



som hygrophilt. Den hører til en gruppe, hvis hjem maa søkes 

 paa det samme sted som slægtens, altsaa i Centralasien. Der 

 har ogsaa denne art sit hjem. Den har ad den mediterran- 

 tertiære vei vandret ind til Sydeuropa i præglacial tid og har 

 saavel derfra som fra Kaukasus og Sibirien utbi'et sig hen mot 

 isranden. Da den er en utpræget steppeplante, er det sandsyn- 

 lig, at den straks efter istiden har vært en almindelig plante 

 i Mellemeuropa og paa Nordeuropas sletter. Til os er den ind- 

 kommet ad begge veie en stund ute i interglacialtiden. 



Papaver Tourn. 



Slægten har ca. 40 arter. De fleste findes i Mellem- og 

 Sydeuropa og temp. Asien. Den deles i (1. c.) 7 sectioner. Den 

 1. har sit centrum i Middelhavsgebetet, den 2. sit i det østhge 

 Mediterrangebet; den 3. har 1 art ved Gap, 1 i Austrahen. Denne 

 utbredelse peker hen paa Mediterrangebetet som sectionens hjem. 

 Sect. 4—6 har sine centrer i Kaukasuslandene og Lilleasien. 

 Sect. 7 er meget utbret paa den mediterran-tertiære bjergvei. 

 Fra Centralasien har den utbret sig til Centraleuropas bjerge 

 og har der flere endemiske arter. Det østlige Mediterrangebets 

 bjerge maa saaledes ha vært slægtens oprindelige hjemsted. 



P. radicatum Rottb.^ er utbret paa Island, Færøerne, Skan- 

 dinavien, arktisk Rusland, Spitsbergen, Nov. Zembla, arktisk 

 Sibirien, (bl. a. st. Jalmal), Afghanistan^, Himalaya^, Turkestan^, 

 Altai^, Baikal^, Davurien^, Østsibirien, Kamtschatka, Aleuterne, 

 arktisk Amerika, Klippebjergene, Colorado, Labrador, Grønland. 

 P. nudicaulis L. utbredelse, set i forbindelse med de almindelige 

 sentertiære plantevandringer, peker den paa det østlige Medi- 

 terrangebet som dens hjem, f. ex. Nordpersiens bjerge. Mot 



' Cfr. Murbeck: Neue oder wenig bekannte Hybriden in dem bota- 

 nischen Garten Bergielund, Acta Hort. Berg. II. 

 - Muligens disse bosteder ikke er P. radicatum, men nudicaule sine. 



