NORGES ARKTISKE PLANTERS HISTORIE. 245 



nævnes: D. repens Bieb., glacialis Adams og tridentata De. 

 Den er indkommet til os fra Sibirien noget tidlig i interglacial- 

 tiden, muligens ad begge veie, men kan ogsaa hænde kun ad 

 den nordlige. 



D. crassifolia Grah. findes paa Klippebjergene, Grønland, 

 nordlige Norge, Altai (?). Den optrær i almindelighet som en 

 meget god art, om den end av og til paa tørre solaapne steder 

 meget likner — fraregnet blomstens farve — B. fladnizensis 

 glabrata. Sin mest typiske skikkelse beholder den kun paa 

 glacialgrus nær snefonnerne. Den findes av og til fjernet fra 

 disse længere nede, men trives ikke godt der. — Enkelte bota- 

 nikere opfører den som en av D. ochroleucae Bunge synonymer, 

 andre ikke. Da jeg ikke har set exemplarer av den sidste, kan 

 jeg kun uttale, at efter beskrivelsen av ochroleuca at dømme 

 synes forskjellen mellem dem forsvindende [liten. De er i det 

 mindste vikarierende former, og nedstammer begge fra D. alpina. 

 D. glacialis knytter dem sammen med stamformen. — Det er 

 meget sandsynlig, at den ikke har vært sjelden ved iskanten i 

 slutningen av første istid. Nu er den paa de fleste steder ut- 

 død. Om aarsaken dertil, se under Braya alpina. Skjønt den 

 nu muligens ikke findes i Sibirien, antar jeg dog, den er opstaat 

 der. Til os er den indkommet derfra meget tidlig i interglacial- 

 tiden ad den nordlige vei. Jeg holder dette sandsynligere, end 

 at den skal være opstaat i Grønland, da jeg har mindre tro paa, 

 at de grønlandske planter, selv under de forhold, kunde føres 

 med strømmen østover. Desuten staar D, crassifolia mere 

 løsrevet i Grønland end i Sibirien, noget, jeg lægger mest 

 vægt paa. 



Viola L. 



Slægten har ca. 200 arter, mest utbrette paa den meditei-ran- 

 tertiære plantevei saavel i Den gamle som i Den nye verden. 

 Av de 3 sectioner, som den deles i i Engler og Prantl, findes 



