NORGES ARKTISKE PLANTERS HISTORIE. 261 



arkt. Amerika, Klippebjergene, De hvite bjerge, Labrador, Grøn- 

 land. — Fra Høiasien haï- den i tertiærtiden utbret sig saavel 

 mot vest til Sydeuropa som nordover til Sibirien. Under istiden 

 har rimeligvis emigranter fra disse steder møt hverandre og 

 blandet sig med hverandre et stykke syd for iskanten. Til os 

 er den indkommet ad begge veie en stund ute i interglacial- 

 tiden, 



Dryas L. 



Denne slægt har kun 3 arter, naar den D. octopetala nær- 

 beslægtede D. integrifolia opføres som en egen art. Den 3. art 

 er D. Drummondi Rich., som er utbret i Østsibirien og nord- 

 lige Nordamerika syd til 25° n. bi'. D. integrifolia findes i 

 nordøstligste Asien, arktiske Nordamerika (almindeligere der end 

 D. octopetala) samt i Grønland. Den er kun en utpræget varietet 

 av octopetala. D. Drummondi nedstammer vistnok ogsaa fra 

 octopetala, men er utskilt tidligere og under andre klimatiske 

 forhold. 



D. octopetala L. er utbret paa Island, Færøerne, De britiske 

 øer, de centraleuropæiske alper, Abruzzerne, Skandinavien, Spits- 

 bergeUj Nov. Zembla, arkt. Rusland, Ural, Kaukasus, arkt. Si- 

 birien, Altai, Baikal, Davurien, Østsibirien, Aleuterne, arkt. 

 Amerika, KHppebjergene, Nordgrønland. — Dens nuværende 

 utbredelse skulde nærmest ty paa, at den enten er en sibirisk 

 eller en arctotertiær plante, helst det første. Imidlertid maa 

 vi se efter, hvor Dryas nærmeste nulevende slægtninger findes. 

 Disse er Cowania Don. med 3 arter og Fallugia Endl. med 1 

 art, begge i det mexikanske høiland. Hvorvidt Dryas, Cowania 

 og Fallugia nedstammer fra en fælles stamtype eller fra nær- 

 beslægtede, er ikke godt at si; rimehgst er dog det første. 

 Denne stamtype har hat sit hjem i Mexiko eller i tilgrænsende 

 lande. Hadde Dryas vært opstaat i selve det mexikanske høi- 

 land, var der ingen grund for, at den der skulde være utdød. 



