264 ANDR. NOTØ. 



met østover langs Mediterranveien og kan altsaa neppe ha vært 

 opstaat, mens denne existerte. Under istiden har den utbret sig 

 nordover. Den er indkommet til os ad hegge veie. Hoved- 

 indvandringen har neppe foregaat før i postglacial tid. 



Astragalus L. (incl. Phaca Roy). 



Slægten har ca. 1200 arter, mest utbrette paa den nordhge 

 halvkugle. Dens arters og gruppers utbredelse viser, at dens 

 hjem har vært i Asien, Det østlige Mediterrangebet er det 

 centrum, hvorfra de fleste grupper er utvandrede. 



Vore arktiske arter av slægten er indskrænkede til nogle faa : 

 A. orohoides, alpimis og frigida. 



A. orohoides Horn. er utbret i Skandinavien, arkt. Rus- 

 land, Karpaterne, Kaukasus, Altaic Baikal, Davurien, arktisk 

 Vestsibirien, Østsibirien, Kamtschatka, arkt. Amerika, Klippe- 

 bjergene, Labrador. — Alle vore 3 arter hører til sectionen 

 Phaca Bge, som har 250 arter, der dels er arktiske eller 

 alpine, dels endemiske i Nordafrika og Forasien. A. orohoides 

 og alpinus hører begge til gruppen Hemiphragniimi Koch. 

 Denne har 25 arter, som er især utbrette i de europæiske 

 alper og i Sibirien. Det sydlige Sibirien er denne gruppes 

 hjem. At A. orohoides er indkommet hit fra Sibirien, 

 hvor den er almindelig i det subarktiske gebet fra Daurien til 

 Østsibirien, er utvilsomt. Den er indkommet den nordlige vei, 

 men neppe før i senglacial eller i postglacial tid, om den end 

 ved begyndeisen av 2. istid maa ha vært tilstede i Rusland. 

 Da den tindes paa Karpaterne, men mangler paa Ural, er det 

 sandsynlig, at den har vandret ind i Rusland syd for sidst- 

 nævnte bjergkjæde. 



' Foretrækker der de lavere regioner, optrær altsaa mere som en steppe- 

 end som en alpin plante. 



