Norges arktiske planters historie. â91 



nordlige Nordamerika med Labrador, Grønland. — Enkelte for- 

 mer av den, f. ex. E. minima Jacq., synes at være temmelig 

 konstant, og er denne en monotopophytisk art, saa er den op- 

 staat under istiden i Centraleuropa. Den er utbret paa Kaukasus, 

 Syd- og Mellemeuropas bjerge og i Skandinavien. — E. offici- 

 nalis er indkommet til os ad begge veie, dels i interglacial, dels 

 i postglacial tid. Saafremt minima er indvandret i sin nuvæ- 

 rende form, saa er den kommet i interglacial, tid. 



E. salisburgensis Funcke er utbret paa størstedelen av 

 Europas bjerge samt paa Kaukasus ^. — Denne er en meget god 

 art, som er opstaat i Centraleuropas bjerge, vistnok i præglacial 

 tid. For det nordlige Norges vedkommende (for det sydlige er 

 den usikker) er den kommet ind ad den nordlige vei, har altsaa 

 vandret rundt Østersjøen, helst i interglacialtiden. 



Pedîcularis Tourn. 



Slægten har ca. 250 arter, hvorav Amerika (næsten ute- 

 lukkende Nordamerika) har 30, Asien 180 og Europa 45. Des- 

 uten er nogle arter arktisk-circumpolære. Bare i Centralasien 

 fîndes mindst 80 arter. De fleste av de europæiske findes i de 

 sydeuropæiske bjerge. — Maximowicz ^ deler den i 5 sectioner. 

 Sect. I, Longirostris Max. deler han igjen i 5 grupper. Gr. 1 

 har 24 arter, utelukkende i Centralasien, især i Vestchina; gr. 2 

 har 3 arter, bare i Vestchina; gr. 3 med 7 arter, ogsaa bare i 

 Vestchina; gr. 4 har 17 arter, fra Afghanistan over Himalaya 

 til Tibet, og gr. 5 nogle faa, i de samme trakter. Denne sections 

 centrum er tydehg nok Centralasien. Om denne sect, siger 

 Engler (1. c. I p. 135): „Unter den Arten der ersten Section 



' Ifl. Engler (1. c. I p. 139) findes den ogsaa paa Island, i Grønland og 

 i Nordamerika. Dette tror jeg dog ikke kan være tilfældet. Hverken 

 Warming eller Lange opgir den for Grønland. Ei heller opgir Warming 

 den for Island. 



2 I Bull. de 1'Ac. d. se. de St. Pet. 24, 27 & nov. ser. XII. 



