296 ANDR. NOTØ. 



vest over hele Nordasien og Europa. Til Middelhavslandene 

 har enkelte aiter vært ankomne allerede ad den mediterran- 

 tertiære plantevei, f. ex. P. vulgaris, da P. Corsica Bern. ned- 

 stammer fra den. P. lusitanica L. er ogsaa præglacial i Europa. 

 Men — som Engler gjør opmerksom paa — er slægten kun 

 en fremmed, ingen indfødt, i Middelhavslandene. — Ogsaa 

 denne section har flere endemiske arter i Amerika, og hele 

 slægtens hjem maa vistnok søkes i de vestlige dele av samme. 

 Muligens er derimot den sidste sect, opstaat paa grænsen av det 

 tertiære Amerika og Asien. Alle vore arter hører til denne sect. 



P. alpina L. er utbret i de centraleuropæiske bjerge, Skandi- 

 navien, nordlige Rusland, Ural, arktisk Sibirien ^, Baikal, Hima- 

 laya (fra 4000 m. o. h. og opover), Aleuterne, Alaska. — Det 

 er meget vanskelig at si noget bestemt om denne arts føde- 

 sted. Dens korte blomstringstid peker hen paa et land med 

 kort sommer, og naar man ogsaa tar hele sectionens hjem i 

 betraktning, skulde det nordøstligste Sibirien være det, som her 

 i dette tilfælde nærmest fremstiller sig for tanken. Til Baikal 

 og Himalaya har den vistnok vandret allerede i tertiær, men at 

 den mangler vestenfor sidstnævnte sted paa Mediterranveien, 

 viser, at den dog ikke kan være kommet dit meget tidlig. 

 Dens forekomst i de centraleuropæiske bjerge skriver sig fra 

 vandringer under istiden. Rester fra den tid fmdes endnu av 

 den i Mellemeuropa, endog i ringe høide over havet, f. ex. paa 

 en myr ved Moosach ved München. Den er indkommet til 

 Europa fra Sibirien, og til Norge er den kommet tidlig i inter- 

 glacialtiden ad begge veie. Efter 2. istid er muhgens ogsaa 

 nye invasioner ankomne. Dens forekomst paa flere steder paa 

 Gotland skriver sig nok fra den tid. 



P villosa L. er utbret i Skandinavien, arktisk Rusland, Ural, 

 arktisk Sibirien'^, Aleuterne, arktisk Amerika, Labrador. — Saavidt 



^ Ved Ob. Ved Jeiiesei subarktisk. 

 ^ Den vestlige del. 



