NORGES ARKTISKE PLANTERS HISTORIE. 303 



slægten deles i, har de fleste sine centrer i de nævnte trakter, 

 som uten tvil er slægtens hjem. 



S. alpina DC. er utbret paa Færøerne, de centraleuropæiske 

 bjerge, Skandinavien, Finland, nordlige Rusland, Liv- og Estland, 

 Dahurien, Ural, arktisk Sibirien, Altai, Baikal, Kamtschatka, Alaska, 

 Klippebjergene, De hvite bjerge. — Sectionen Corymhiferae 

 Hook., hvortil den hører, har mere end 20 arter, utbrette i 

 slægtens hele gebet. Dens centrum saavel som denne arts hjem 

 tindes i de samme trakter som hele slægtens hjem. Dens nu- 

 værende sprangvise utbredelse beror paa, at den har utbret sig 

 under ganske andre klimatiske forhold end de nuværende. Til 

 Centraleuropa har den vært ankommet i præglacial tid, og indi- 

 vider derfra og fra Sibirien har under istiden blandet sig med 

 hverandre, og av denne blanding har vi faat vore indvandrere 

 ad begge veie, langt ute i interglacialtiden. 



Ta^ra^xacum Hall. 



Slægten har 25 arter, som — fraregnet G. officinale Wigg., 

 der næsten er kosmopolitisk, T. fulvipila Harv. fra Kaplandet 

 og T. dens leonis Desf. i Australien — findes i de kolde og 

 tempererte zoner i Asien og Europa. Altai er især rik paa 

 arter. Av de mest typiske arters slægtskapsforhold og utbre- 

 delse fremgaar det, at slægtens hjem maa søkes i Centralasien. 



T. officinale Wigg. er utbret over næsten hele Europa, 

 Nordasien, de arktiske ølande nordenfor Den gamle verden, 

 nordlige Nordamerika, Grønland. — Dens alder staar ikke i 

 forhold til dens utbredelse. Det sidste beror meget mere paa 

 dens ualmindelige levedygtighet og lethet i at utbre sig. Paa 

 grund av dens store vivacitet kan den let akklimatisere sig 

 under de mest forskjelligartede forhold, og derved opstaar let nye 

 former, som lit efter lit fæstner sig til egne arter, hvorav de Heste, 

 som i den senere tid er opstillede, er temmelig unge. — Saay^Jjr^-rp'yjT 

 fra Sibirien som fra Kaukasus og de centraleuropæiske W^^ o- . ^ /\ 



