304 ANDR. NOTØ. 



har den under istiden utbret sig henimot iskanten, saa den er 

 blit circumglacial. Hit er den indkommet tidlig i interglacial- 

 tiden ad begge; men ogsaa efter 2. istid har her foregaaet ind- 

 vandringer av den. 



Hieracium L. 



Slægten har over 400 større arter med flere tusen under- 

 arter og varieteter. De fleste har hjemme i Europa, enkelte i 

 Nordamerika, paa Sydamerikas Ander, i Orienten, Nordafrika, 

 i Caplandet, i Nordasien og i Japan. Den deles (1. c.) i 4 sub- 

 genej-a. Den 1. av disse, Pilosella Sz., deles i 10 sectioner, 

 hvorav de 8 næsten utelukkende har sine hjem i Europa, 

 mens de 2 sine centrer nærmest synes at være Kaukasus og 

 Lilleasien. Subgen. II, Archieracium Fr., falder i 2 hoved- 

 grupper: Aurella og Accipitrina Fr. Den første av disse be- 

 staar av 13 grupper, som alle har sin væsentligste utbredelse 

 i Europa. Faa arter findes i det extraeuropæiske gebet. Acci- 

 pitrina Fr. bestaar av 10 grupper, hvorav de 8 bare er euro- 

 pæiske, mens de 2 tyr paa mediterran oprindelse. Subgen. III, 

 Stenotheca Fr., deles i 10 sectioner, hvorav den ene er av 

 mediterran oprindelse, mens alle de andre bare er amerikanske 

 (3 i Syd-, 4 i Nordamerika og 2 i Mexiko). Subgen. IV, Man- 

 donia S-B., findes bare i Sydamerika. Det vil herav ses, at 

 Den gamle og Den nye verden har ikke bare hver sine arter, 

 men endog sine særskilte artsgrupper. Dette viser os, at straks 

 efter, at slægten har vandret ind til Amerika, er dette land, 

 hvad den mediterrane plantevei angaar, blit skilt fra Den gamle 

 verden, saa Amerikas og Den gamle verdens arter ikke længer 

 kunde korrespondere med hverandre. Ved adskillelsen hadde 

 arterne ikke opnaat nogen større stabilitet. Derfor kunde let 

 nye arter og artsgrupper opstaa. Saavel systematisk som 

 plantegeografisk viser altsaa Hieracium sig som en av verdens 

 yngste slægter. Hvor har saa dens hjem vært? Som ovenfor 



