NORGES ARKTISKE PLANTERS HISTORIE. 309 



i JNorge, er jeg mest tilbøielig til at anse som postglacial, idet 

 dens frø kan være ført med vinden eller paa anden maate fra 

 Finland. De exemplarer, jeg i mit herbarium har fra JNorge og 

 Finland, er dog ikke saa litet forskjellige, hvilket dog synes at 

 ty paa, at den i længere tid har levet avsondret i Norge. 



Ä. arcticus Th. Fr. er kun en arktisk race av A. Tripo- 

 lium L., som alene danner sectionen Tripolium Nees. Denne 

 art er utbret paa saltholdige steder i næsten hele Europa og 

 temp. Asien. A. ardicum er muligens allerede under 2. istid 

 opstaat i det nordlige Europa og har holdt sig der siden. 



Eriger on L. 



Slægten har ca. 150 arter, hvorav halvparten har hjemme i 

 Nordamerika. Den anden halvpart fmdes dels i Sydamerika, 

 dels i Den gamle verden. I AustraUen fmdes 5 arter, i Afrika 

 ingen, som oprindelig har vært vildtvoksende. Hoffmann (I.e.) 

 deler den i 5 sectioner. Sect. I har 8 — 9 arter, kun i Syd- 

 amerikas Ander; sect. II har kun 1 art, i Brasihen; sect. III 

 har ca. 100 arter, hvorav enkelte er vidt utbrette; sect. IV har 

 7 arter, paa den nordlige halvkugle; sect. V har ca. 30 arter, 

 hvorav 20 bare i Sydamerika, 1 i Australien og flere i Asien 

 og Nordamerika. Ses der hen saavel til disse sectioners ut- 

 bredelse og centrer som til Erigeronis nærmeste slægtninger, 

 hvorav den ene er Aster, maa man være berettiget til at anse 

 Amerika som slægtens hjem. — De i det arktiske gebet fore- 

 kommende arter er mindre godt skilte fra hverandre, idet de 

 forbindes ved en masse overgangsformer. Skjønt uenig med 

 Hoffmann i at føre de meget nær beslægtede arter E. unifloriis 

 og alpinus til forskjeUige sectioner, følger jeg dog her hans 

 inddeling. 



E. uniflonis L. er utbret paa de centraleuropæiske alper, 

 Abruzzerne, ciliciske Taurus, Kaukasus, Armeniens høibjerge, 

 Karatau i Vestturkestan, Altai, Baikal, Østsibirien, Skandinavien, 



