BERGSEMINARIET PAA KONGSBERG. 359 



Da Steenstrup formedelst lærernes fraværelse ikke havde kun- 

 net høre forelæsninger over samtlige fag (saaledes ikke i kemi, 

 da ingen ny lærer var udnævnt), indhentede direktionen rente- 

 kammerets bestemmelse^ der da gik ud paa, at de videnskaber, 

 hvori han var examineret, skulde specificeres i testimoniet. 

 Efteråt direktionen havde forelagt ham en opgave til besvarelse 

 paa stedet, fik han den 31te marts bedste karakter. 



Dette var hele seminariets frekvents i tiden 1793 — 1800, 6 

 studerende 1, hvoraf de fleste uforberedte, samt 2 examener, 

 hvoraf en kun ufuldstændig. 



De styrende kunde selvfølgelig ikke andet end blive op- 

 mærksom paa, at det ikke gik bra. I september 1792 udbad 

 rentekammeret sig udtalelse om aarsagen til det lidet antal se- 

 minarister, og forespurgte, om ikke det 5-aarige kursus var for 

 langt og vilde afskrække lærlingerne. Hengkel og Olavsen af- 

 gav i den anledning en betænkning, der er dateret 14 februar 

 1793 og trykt i Thaarups Materialier III & IV p. 57. De gjen- 

 tager der det meste ai hvad Thorstenson allerede havde udtalt 



* Under saadanne omstændigheder ser det høist besynderligt ud, at 

 oberbergliauptmand Brünnich stillede forslag om, at lærerne skulde 

 indsende fortegnelser over deres tilhørere, hvilket foi'slag nød rente- 

 kammerets billigelse (november 1799). Der var overhovedet en mængde 

 saadant ganske ørkesløst og unyttigt skriveri og adskilligt anstalt- 

 mageri. Naar sHpendiaterne sendte sine beretninger hjem, blev de af 

 rentekammeret sendt oberbergamtet, der skulde lade tage afskrift af 

 dem til eget brug, hvorefter originalerne skulde opbevares paa semi- 

 nariet. — Rentekammeret sendte op en bog, som det havde laant af 

 kammerherre Anker; den indeholdt en afhandling om et guldværk, 

 som skulde afskrlves til seminaristernes nytte. — Olavsen, der siden 

 1794 tituleredes professor, fandt endogsaa paa at ville anskaffe et 

 kobbertrykkeri foråt seminaristerne skulde lære kunsten, men dette 

 blev dog nægtet. — Collett og Petersen havde paa sine stipendie- 

 reiser til seminariet indkjøbt endel instrumenter og modeller (deriblandt 

 14 dragon- og husarsabler, 20 Ijaaer, 16 økser, 6 plogjern o. s. v.), og 

 rentekammeret opsendte specificerede fortegnelser. Kort efter fik 

 imidlertid stipendiaterne kongelig tilladelse til selv at beholde sagerne, 

 hvorfor seminariedirektionen atter tilbagesendte fortegnelserne, der 

 under disse omstændigheder ikke kunde være til nogen nytte o. s. v. 



