II 



mere direkte staar i forplantningens tjeneste og den deraf føl- 

 gende forskjel mellem kjønnene. Derefter gaar forfatteren over 

 til de ulige mere mangeartede, sekundære kjønskarakterer. Han 

 viser os en gang de umaadelig forskjellige karakterer hos arterne, 

 en anden gang hvorledes enkelte slegter kan være kjendetegnet 

 ved sin udprægede kjønsdimorfismus, atter hvordan vi kan følge 

 udviklingsrækkerne av de sekundære kjønskarakterer hos en hel 

 siegt. Derefter gaar han over til at vise de sekundære kjøns- 

 karakterers betydning og brug i dyrenes spil og parriugsleger og 

 disses umaadelige variation ligefra den enkleste parademarsch til 

 de mest indviklede spil og leger. I et senere afsnit kommer for- 

 fatteren ind paa det eiendommelige fænomen, at jo mere udviklet 

 et kjøns sekundære kjønskarakterer er, jo mindre omsorg har det 

 for sit afkom. Hvor kjønnene noget nær er ens udrustet, er de 

 ogsaa fælles om at varetage sine forældrepligter ; hvor derimod 

 det ene kjøn har faaet udviklet sekundærkarakterer i nogen grad, 

 negligerer det afkommet mere, ja vi ved jo, at vore skoghøus- 

 haner intet gjør for afkommet, ligesom den veludstyrede hun hos 

 den indiske vaktelfugl Turnix taigor overlader al omsorg for af- 

 kommet til sin beskednere husbond. 



Ogsaa gnavernes horn og svinenes tænder er sekundære kjøns- 

 karakterer og sterkest udviklet hos hannerne. Disse benytter 

 dem i sin indbyrdes strid om hunnerne -r- paa særegen maade 

 efter vaabnets beskaffenhed — men merkelig nok kun yderst sjel- 

 den i kamp med sine fiender rovdyrene. Sterkest udviklet synes 

 de sekundære kjønskarakterer at være hos de dyr, som lever 

 i mangegifte. Forfatteren mener, at man ikke kan fradømme ial- 

 fald mange fugle skjonhedssans, og dette kan muligens have sin 

 indvirkning ved valget af mage. Men selv om kjønsudvalget 

 skulde være ubevidst, mener han, at det staar i udviklingens tje- 

 neste, og at altsammen er et led i naturens store arbeide for at 

 gavne slegterne, at gavne den hele samlede udvikling. 



Hj. B. 



Dr. K. O. Bjørlykke, Jæderens geologi. Norges geologiske 

 undersøkelse. No. 48. Med 34 billeder i teksten, en geologisk 

 kartskisse og »english summary«. 160 s. 8vo. 1 kommission 

 hos H. Aschehoug & Co. Kristiania 1908. Kr. 1.00. 



Forfatteren har bereist Jæderen for »Norges geologiske under- 

 søkelse« i somrene 1906 og 1907. I det foreliggende arbeide har 

 han sammenarbeidet sine egne undersøgelser og de vigtigste af 

 de ældre til en samlet oversigt over Jæderens geologi. 



Efter en »indledning« og en »geografisk oversigt« følger et 

 kort afsnit om den faste fjeldgrund. Forf. resumerer væsentlig 

 resultaterne af de tidligere undersøgelser, suppleret med egne 

 iagttagelser. 



