DET BIOLOGISKE SELSKAB. 1907. 13 



Vinstra og Søndfjord. Foredragsholderen demonistrerte disse 

 larver og omtalte kort de forhold, hvorunder de var fandet. 



Det fremgaar af de mange kasuistiske meddelelser om bremse- 

 larvers optræden hos mennesker, at de især forekommer hos 

 børn, sjelden flere samtidig hos samme barn, samt at de fore- 

 tager karakteristiske vandringer under huden i lobet af uger og 

 maaneder for tilslut at udtømmes spontant eller efter et lidet 

 kirurgisk indgreb. Det anføres gjerne, at de fleste larver ud- 

 stodes i høstmaanederne, men en del ogsaa udover vinteren og 

 vaaren. 



Som statsentomolog Schøyen nærmere har paavist, er disse 

 larver larver af den almindelige okse- eller kobremse, hypoderma 

 bovis. Disse larver gjennnemløber hos køen 3 udviklingsstadier, 

 før de udstodes. Hos mennesket naar de ikke længere end ud 

 i Iste stadium eller ind i begyndeisen af 2det; de er 10—11 

 mm. lange, 2—3—4 mm. tykke og ved tverfurer inddelt i 11 

 segmenter; paa Iste segment sees mundhagerne, paa hagerste 2 

 aandehuller og talrige smaa chitinplader. De udvoksede larver 

 fra koens hud er vel dobbelt saa lange, nemlig omkring 25 mm. 



Det er end nu ikke lykkedes at frembringe et voksent insekt 

 af nogen af de larver, som er fundet hos mennesket. 



Man mente tidligere at bremselarvernes forekomst i kjørenes 

 hud maatte forklares derved, at de smaa larver, som udvikledes 

 af de paa kjørenes hud lagte eg, borede sig ind gjennem huden 

 og senere dannede abscesser her. Det synes imidlertid rime- 

 ligere at antage, at dyrene ved at slikke sig faar eggene ind i 

 munden og mave-tarmkanalen, og at de nyudklækkede larver 

 borer sig gjennem shmhinden, kommer ud i bindevævet og van- 

 drer gjennem dette og muskulaturen ud i huden, især paa ryggen, 

 hvor de slaar sig til ro og i løbet af 7—8 maaneder naar sin 

 fulde udvikhng. Beviset for denne anskuelses rigtighed har 

 man seet i den omstændighed, at man hos kvæget om høsten 

 har paavist larver i betydelig antal i oesophagus og i det om- 



