GLACIALGEOLOGISKE UNDERSØKELSER OMKRING KR.SAND. 55 



Tabellen viser, at Portlandia arctica, som ved „Ottraly" 

 utgjorde omtrent halvdelen av alle fossiler, ved Skraastad er 

 svundet ind til litt over fjerdedelen, og at Saxicava er gaat til- 

 bake fra litt over Ys ti^ vel Vi2- Paa den anden side er Hyas 

 gaat frem fra ca. ^/7 til over Vs» Mytilus fra under Yso til næ- 

 sten Ys og Balanus, som saa at sige ikke fandtes ved „Ottra- 

 ly", til at utgjøre over Vg av samtlige fossiler. 



Kan der nu ses nogen lovmæssighet i denne svingning? Er 

 ikke det hele rent lokale utviklinger av samme fauna, beroende 

 paa mere tilfældige omstændigheter? Til en viss grad er det 

 vel saa; men det er neppe den hele forklaring. Naar den bo- 

 reale Mytilus edulis gaar frem paa de arktiske formers bekost- 

 ning, kan man neppe undgaa heri at øine klimatologiske fak- 

 torers indvirkning. Man ledes til at anta, at Skraastad-fore- 

 komsten er litt yngre end „Ottraly"-forekomsten, fra en tid, da 

 klimatet var bht noget mildere, eller da Mytilus hadde faat tid 

 og anledning til større spredning. 



Da de to krebsdyr indtar en særstilhng og vel ogsaa har 

 noget mere tilfældig i sin utbredelse, er det kanske paakrævet 

 at se litt paa den procentvise sammensætning av molluskfaunaen 

 alene. Tabellen faar da følgende utseende: 



Portlandia arctica, Gray . . . 



Mytilus edulis, Lin 



Saxicava pholadis, Lm. (og S. arc- 

 tica, Lin. (?)) 40,6 „ 18,3 „ 



Av denne tabel fremgaar, at inden molluskfaunaen har 

 Portlandia ikke tapt stort av sit herredømme. Derimot ser man 

 endnu tydeligere end før, hvordan Mytilus har erobret terræng 

 fra Saxicava. Det kan synes litt underhg, at det netop er 

 Saxicava, som tar av i mængde, mens Portlandia holder bedre 

 stand. Saxicava trives jo i saagodtsom alle slags klima, mens 

 Portlandia kræver iskoldt vand, og var det en k li m at f or b ed- 



,Ottraly" 



Skraastad 



58,0 0/0 



56.1 0/0 



1,4 „ 



25,6 „ 



