GLACIALGEOLOGISKE UNDERSØKELSER OMKRING KR.SAND. 75 



Efter faunaens procentvise sammensætning at dømme skulde 



altsaa disse leravleininger stamme fra arcatiden. De skulde 



nærmest være samtidige med Brøggers „midlere arealer", 



hvor forholdet netop er 



5 1 , 

 g a : g b, 



medens det i „ældre arealer" er - a 



og i „yngre arealer" ^ a : = b 



Tas blot hensyn til de 9 hyppigst forekommende arter, er av 

 disse 7 arktiske og 2 boreale, d. v. s. forholdet er 



■ ^ ilk 



Nøiagtig faas forholdet F^ a :- b, om man bare tar med de 



5 karakterformer. Ogsaa med saadanne indskrænkninger i arts- 

 antallet faas altsaa et forhold, som sætter disse leravleininger i 

 klasse med „midlere arealer", hvad avsætningstid angaar. Naar 

 saa faa av formene er fælles med „det midlere arealers", har 

 det sin naturlige forklaring i, at Kristianssandsforekomstene er 

 dannet paa relativt grundt vand, mens arcaleret er en dypvands- 

 dapnelse. 



Det bør kanske uttrykkelig nævnes, at overensstemmelsen 

 med Østlandets arealer egentlig blot er en overensstemmelse i 

 fauna eller rettere i faunaens sammensætning av arktiske og 

 boreale elementer. Hertil behøver ikke at svare en overensstem- 

 melse i tid. Vi kan vistnok gaa ut fra, at forskjellen i geografisk 

 behggenhet i den senglaciale tid betinget en vel saa stor forskjel 

 i klima som i nutiden, og ved rimelig hensyntagen hertil kommer 

 vi til, at Kristianssandsforekomstene muligens er litt ældre end 

 det „midlere arealer". Det kan ogsaa nævnes, at en form som 

 Axinus flexuosus, Mont. med fuldt likesaa god grund kan kaldes 

 arktisk som boreal; den findes helt op i Karahavet. 



Sandsynligvis er de yngre glaciale skjælforekomster av no- 

 get forskjellig alder. Det kan ikke indses, at der er noget uri- 



