BRÆMAALING 1 NORGE 1908. 1^)7 



Hvorfor elven gjør denne braasving imod vest, ved ogsaa 

 sagnet besked om: Den sommer, Folgefonden havde lagt sig, 

 blev meget varm, saa en del af bræen smeltede og dannede 

 elven. Det gik som en løbeild gjennem bygderne, at en ny elv 

 holdt paa at bane sig vei nedover. Da den var kommen til det 

 sted, hvor nu den skarpe vending er, mødte to kjærringer op 

 for at se paa den. Da de saa den vakre, blaagrønne elv, vilde 

 de gjerne, at en del af den maatte komme gjennem deres eget 

 dalføre, Onvikdalen eller Matre. De kom dog strax op i hidsig 

 trætte om elvens løb. Saa tager Onvikdalskjærringen resolut sit 

 skjørt fuldt af jord og sten og kaster i den trange Mølkebustdal, 

 saa den fyldes halvt. Elven gjør saa den nævnte braasving mod 

 vest, og Matrekjærringen fik hele herligheden ned til sig. Hvor- 

 vidt kjærringerne siden blev venner eller ei, siger sagnet intet om. 



Fyldingen i dalføret heder den dag idag „Kastet" og er 

 sandsynligvis en moræne fra istiden. 



Bondhusbræen. 



Bondhusbræen har gjort et stort fremsig iaar; til begyndei- 

 sen af juni var den gaaet forbi de forrige mærker, men hvor 

 langt kunde ikke bestemt siges. Men det er vistnok ca. 22 me- 

 ter paa den vestre kant og 24 meter ved den østre kant. Der 

 er nu opsat nye mærker med en afstand ved østre kant af 83,5 

 meter fra brækant til mærke og ved den vestre kant 43 meter 

 fra brækant til mærket. 



I en efterskrift til sin beretning om bræmaalingen meddeler 

 S. SuNDAL, at der iaar ikke var meget vintersne, men at forsom- 

 meren var kold, medens juli maaned var varm. Oppe paa Folge- 

 fonnen var i begyndeisen af september iaar mindre sne end ifjor 

 ved samme tid. Forøvrigt kan ingen forandring mærkes. Buar- 

 hræen har ogsaa skredet fremover iaar. 



