150 DET BIOLOGISKE SELSKAB. 



fedtvævsnekroser i fedtet i brysthulen, særlig omkring hjertet. 

 En fast regel er det derimod, at det subkutane fedtvæv ikke 

 afficeres. I hele fedtvævsnekroseliteraturen findes der blot 3 à 4 

 tilfælde, hvor man samtidig har seet fedtvævsnekroser i peritoneal- 

 hulen og i det subkutane væv, og disse tilfælde staar kanske 

 ikke alle for en nærmere kritik engang. 



Samtidig med fedtvævsnekroserne finder man som nævnt 

 stadig sygelig forandringer i pankreas. Den svulmer op, de nor- 

 male tegninger taber sig, flekvis ser man, at pankreasvævet er 

 misfarvet, ja endog fuldstændig afdød og gjerne gjennemsat af 

 større eller mindre blødninger. Indimellem finder man saa tal- 

 rige smaa hvide, stearinglinsende fedtvævsnekroser, svarende til 

 det interlobulære fedtvæv i pankreas. I de mikroskopiske præ- 

 parater finder man flekvis større eller mindre degeneration indtil 

 fuldstændig nekrose af pankreasparenchymet, talrige blødninger og 

 rundceller infiltration, samt i fedtvævet i og omkring pankreas de 

 egentlige fedtvævsnekroser. Disse har den eiendommelige og 

 karakteristiske egenskab, at de har en overmaade stor affinitet 

 til kobbersalte, som farver dem intens irrgrønne, medens det om- 

 givende væv ikke farves. Ved denne af Benda først angivne 

 reaktion har man faaet et udmærket diagnostikum saavel makro- 

 som miskroskopisk. Reaktionen fremkommer derved at de fedt- 

 sure krystaller uden at forandre sin form optager kobbersaltene. 

 Vanligst undersøger man dette forhold i frysesnit, som senere 

 kan farves paa forskjellig vis. Indstøbning i celloidin er uhel- 

 dig, da den grønne farve herved tabes. I parafin kan de derimod 

 indleires efter en af mig angiven méthode med benzin som gjen- 

 nemgangsvæske. Studerer man detaljerne i fedtspaltningsprocessen 

 saa ser man først at fedtcellens indhold bliver kornet og svagt 

 eosinfarvet. Lidt længere ude i processen ser man med imersions- 

 hnsen ganske smaa krystaller i den kornede masse. I næste 

 stadium ser man lange slanke irrgrønne krystaller liggende inden- 

 for den døde cellemembran og i de næste stadier optræder hober 

 af amorfe masser og gjerne et gulbrunt pigment. 



