152 DET BIOLOGISKE SELSKAB, 



jo ogsaa for et saadant sekundært forhold. Men man vidste jo 

 fra forraadnelsen, at der ogsaa under bakteriernes indflydelse 

 kunde afspaltes fedtsyrer. og i den bakteriologiske æra, som me- 

 dicinen just har gjennemgaaet siden Balsers tid, var det derfor 

 noksaa rimeligt, at der ogsaa hævede sig røster for at antage 

 sygdommen for en bakteriel lidelse. De talrige forsøg som er gjort 

 for at isolere den supponerede bakterie fra nekroserne i kadaveret 

 og de talrige eksperimentelle forsøg man har gjort for ved ind- 

 sprøitninger af bakterier og deres stofvekselsprodukter, at frem- 

 kalde sygdommen har alle faldt negative ud. Kun faa forsøg 

 af denne art med injektion direkte i pankreas har givet positive 

 resultater, men altid kun i en meget afdæmpet form af det syg- 

 domsbillede, man ser hos mennesket. 



Pankreaslidelsens betydning for sygdommens ætiologi har 

 imidlertid stadier vundet terræng. Langerhans var selv den første 

 som søgte at skaffe sin enzymtheori det videnskabelige eksperi- 

 mentelle grundlag. Han tog nemlig pankreas fra dyr og fin- 

 malte dem i en kjødkvern og blandet dem med fint knuste glas- 

 biter og injicerte massen paa dyr. I ét af 12 forsøg faldt eks- 

 perimentet positivt ud og han sluttede derfor „at det er muhgt 

 at fremkalde fedtvævsnekroser under indvirkning af pankreas- 

 saften". Langerhans's arbeide er senere blevet optaget til videre 

 udarbeidelse, idet tanken om at det var pankreassaftens enzymer, 

 som var aarsag i denne eiendommelige lidelse stadig har holdt sig. 

 For at bevise at det var pankreassaf ten som bevirkede f edtvævsnekro- 

 serne har man foretaget de forskjelligste eksperimenter. Dels har 

 man taget pankreasstykker fra et dyr og lagt dem ind i peritoneal- 

 hulen paa et andet, og seet at der fremkom fedtvævsnekroser 

 paa inplantationsstedet ; dels har man undevhundet ductus Wir- 

 sungianus for at fremkalde en retention af saften, dels har man 

 destrueret pankreaskjertelen ved at underbinde dens blodkar og 

 saa studere sekretets indflydelse paa det afdøde væv, og dels 

 har man ladet pankreassaften flyde direkte ud i peritonealhulen. 

 Efter alle disse forsøgsanordninger har man kunnet fremkalde 



