154 DET BIOLOGISKE SELSKAB. 



forfattere holdt paa trypsinet, hvorved blødningerne let kunde 

 forklares. Indsprøitning af saavidt niuligt rent trypsin har imid- 

 lertid ikke fremkaldt fedtvævsnekroser. Imidlertid tillægger nu 

 alle forfattere trypsinet stor pathogenetisk betydning, idet det 

 ved sin fordøiende og opløsende evne aabner veien for det etter- 

 følgende steapsin. 



Spørgsmaalet om hvorledes enzymerne fordeles udover peri- 

 tonealhulen har været ivrig drøftet. Hvad fordelingen gjennem 

 blod og lymfekar angaar, saa har man indvendt, at man i begge 

 tilfælde skulde kunde have ventet en anden udbredelse af ne- 

 kroserne. Og hvad fordelingen gjennem lymfe og blodbaner an- 

 gaar, saa er der endvidere mod denne theori indvendt, at forsøg 

 har vist, at enzymerne straks paralyseres eller endog ødelægges 

 naar de kommer i berøring med de hvide blodlegemer. 



Fordelingen gjennem celleembolier fra den syge pankreas, 

 har ogsaa været antaget. I alle de tilfælde, hvor der foreligger 

 en grov anatomisk læsion af pankreas kan jo disse theorier 

 mere eller mindre plausibelt forklare fænomenerne, men i alle 

 de tilfælde, hvor der ikke foreligger slike grove forandringer, har 

 forklaringen stadig stødt paa vanskeligheder. Truhart tæn- 

 ker sig i disse tilfælde, at der f. eks. som følge af en forstyi-- 

 relse i cirkulationen, fremkommer saadanne forandrede livsvilkaar 

 for pankreascellerne at disse secenerer sit sekret i retrograd ret- 

 ning, hvorved det drives udover i paritonealhulen og aktiveres 

 etterhvert som det træffer paa fremmede vævsdele. Ghiari for- 

 klarer sygdommes optrædende som beroende paa en autodige- 

 stion. Mod disse theorier taler imidlertid den af kirm'gerne med 

 Senn i spidsen saa ofte gjorte erfaring, at frisk pankreassaft er 

 uskadelig. Senn og flere med ham har seet at pankreassaft 

 efter overrivning af ductus pankreasticus kan rende frit ud i 

 abdominalhulen uden skade. Nu ved vi imidlertid at pankreas- 

 enzymerne secerneres som proenzymer, som først maa aktiveres 

 for at blive virksomme. JMan har derfor tænkt at autodigestionen 

 af denne grund udeblev under normale forhold, men at den kunde 



