248 P- A. ØYEN. 



Det øverste grovkornede lag tilhører, som vi ser, omtrent 

 samme ordensstørrelse, og der er saaledes grund til at antage 

 at de med hensyn til dannelsestid og dannelsesvilkaar er omtrent 

 ensartede, endskjønt ingen fossiler er fremfundet, da begge fore- 

 komster ligger i omtrent samme høide over havet. 



Derunder følger saa fra Eikenæs en mudderafsætning med 

 Mytilus, hvortil vistnok paa det omhandlede sted ved Grønset 

 ikke er fundet noget umiddelbart tilsvarende formationsled, men 

 vi maa i denne forbindelse erindre at saadanne mudderdannelser 

 ofte er af temmelig lokal art. Desuden er det ingen rimelig tvil 

 underkastet, at man vistnok i den øverste del af det fossilførende 

 lag ved Grønset med den blandede sand- og lerafsætning har en 

 tidsækvivalent til dette mudderlag med Mytilus ved Eikenæs. Dette 

 er vi saa meget mere berettiget til at slutte, som vi paa begge 

 steder derunder i omtrent nøiagtig samme dybde, 2.3—2.5 meter 

 under overfladen, finder det egentlig rigt fossilførende lag. Under 

 dette kommer saa ved Grønset en fin, noget lerblandet sand 

 med forholdsvis færre fossiler. Til dette lag er man imidlertid 

 ikke naaet ned ved Eikenes ; efter hvad vi nu har seet, vilde det 

 imidlertid være høist paafaldende, om man ikke ogsaa der vilde 

 stode paa et fuldstændig tilsvarende lag. 



Større bliver dog den til dette profil knyttede interesse, 

 naar vi anstiller en sammenhgning med tilsvarende profiler paa 

 andre steder, f. eks. SigdaH. 



Sigdal: Haslestad: 



Mytilus — 1er. Mytilus — mudder. 



Cardium — sand. Pholas — slam sand. 



Mytilus — 1er. Mytilus — slam. 



Som man ser, er overensstemmelsen meget god, kun med 

 den forskjel, at man i Sigdal har for sig en sublittoral dannelse, 

 ved Haslestad en paa noget dybere vand dannet afsætning. 



1 Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1907, no. % pag. 14-19. 



