270 W. CHRISTIE. 



trent ikke i selve Bygden, men kun i den høitliggende Vangs 

 Almenning, hvor jeg har taget enkelte myrarter. 



Jeg har faaet det Indtryk, at Arternes Antal er betydelig 

 mindre paa Hedemarken end i Distrikterne omkring Kristiania- 

 fjorden, idet mange sydlige Former synes at ha sin Nordgrænse 

 omtrent ved Kristiania. Til Gjengjæld tindes her enkelt nordli- 

 gere Arter, som savnes der. 



En stor Del Noduæ er fanget paa Lokning („Køder"). 

 Som Lokkemiddel har jeg briigt Bokøl, der under Opvarmning 

 er tilsat saa meget Sukker, at det er blit tyktflydende; efter Af- 

 kjøling tilsættes noget Pæreæther. Jeg har smurt det paa ca. 

 20 cm. lange Træstikker og hængt disse paa Trær og Busker; 

 fører man saa Hoven nedenfra op omkring Træstikken og støder 

 let til Grenen, hvorpaa den hænger, er man sikrere paa at faa 

 alle Exemplarer med, end naar Lokkemidlet smøres direkte paa 

 Træstammerne. Paa klare og kjølige Aftener i Sept. og Okt. 1906 

 fangedes endel Noduæ ved Afsogning af det indre af større 

 Neslebestand [Urtica dioica) med Acetylenlygt; paa Blade og 

 Stængler fandtes adskillige Arter siddende, tilsyneladende ude 

 af Stand til at bruge Vingerne ; de kunde uden videre med Fin- 

 geren puffes ned i Fangglasset. Antagelig har Kulden drevet 

 dem til at søge dette forholdsvis lune Opholdssted. Paa denne 

 Maade fangedes Jaspidea celsia, Orthosia Iota, Xanthia lutea 

 og fulvago, Scopelosoma satellitia, Hydroecia micacea og 

 enkelte Exemplarer af H. niditans og Agrotis nigricans. I 

 1907 og 1908 mislykkedes denne Slags Fangst aldeles. 



Ved Bestemmelserne er benyttet Aurivillius: Nordens 

 Fjärilar, hvis Nomenklatur er fulgt. Hr. Statsentomolog W. 

 M. Schøyen har været saa elskværdig at undersøge endel Exem- 

 plarer, som forekom mig tvilsomme eller ubestemmelige. 



