Om jordbundsstrukturer i polaiiandeiie og plan- 

 ternes forhold til dem. 



Af 

 Hanna Resvoll-Holmsen. 



(Planche XVIII -XXI.) 

 (Foredrag holdt i „Det Biologiske Selskab" den 29de april 1909.) 



_L lantelivet ytrer sig i polarlandene under faa former. De 

 fleste planter befinder sig her ved eller i nærheden af sin nord- 

 grænse og maa derfor opsøge de voksesteder, som frembyder 

 de gunstigste betingelser, en jordbund, dannet af materiale fra 

 let forvitrende bergarter, tilstrækkelig fugtighed og den bedste 

 belysning. Hvor saadanne betingelser er tilstede, kan der paa 

 høie breddegrader dannes en sammenhængende vegetation, om 

 end i liden udstrækning. Efter jordbundens beskaffenhed op- 

 træder denne vegetation med forskjellig karakter; hvor jordbun- 

 den er lerholdig og ikke let slipper fugtigheden igjennem, finder 

 man en sumpmark med dens karakteristiske arter af moser, 

 Carex; græs og myruld ; hvor jordbunden er en tør sand, op- 

 træder heden med sine smaa buske, især af lyngfamilien. Ved 

 stranden er der et samfund af bestemte arter, noget forskjellig!, 

 eftersom vand- eller lergehalten er overveiende. Hvor marken 

 er gjødet, optræder et faalalligt selskab, men yderst frodigt, 

 især af Poa-arter, Cochlearia, Oxyria, Saxifraga cernua og 

 S. rivularis. 



Af de 3 førstnævnte plantesamfund gaar sumpmarken længst 

 mod nord. Heden har i de nordligste egne liden udbredelse. 



Nyt Mag. f. Naturv. XXXX VII. IV. 1909. 19 



