BRÆMAALING I NORGE 1909. 383 



Mærkevarden er her bygget paa en 3 — 4 m. høi moræne- 

 haug; varden er ca. 1 ni. høi med en topsten, hvuri indhugget 

 „ÆRE 101". 



Fra mærkevarden maaltes (^/d) 45 m. til sigtevarden og 

 derfra 37,4 m. til den midlere isbrækant. Dette punkt, ialt 82,4 m. 

 fra mærket, bgger midt inde mellem to fremskydende istunger, 

 saaledes at afstanden fra dette punkt til iskanten inderst er 

 7,4 m. og bredden af mellemrummet mellem istungerne her er 

 8,0 m. Fra den inderste maalte iskant regnet skyder begge 

 de to nævnte istunger frem 12,3 m. Istungerne selv er meget 

 tynde. 



Ifjor maaltes til en jevn, men tynd iskant. Fjeldoverfladen 

 er smukt isskuret og strøet med skurede blokke. 



Denne bræ har altsaa 1908 — 1909 af taget 4,5 m. og dertil 

 har en betydelig opløsning fundet sted i en længde af 12,3 m. 

 Tager man saa en midlere størrelse af denne værdi eller 6,2 m. 

 og lægger til den forrige, faar nian som et sandsynligt maal for 

 aftagelsen 10,7 m. Eller man kunde kanske ogsaa tage den 

 hele og faar da 16,8 m. 



Den vedføiede pl. XXVI giver efter fotografi 1903 — 1905 fra den 

 modsatte dalside en god udsigt over det smukke tinde- og bræ- 

 parti paa Leirdalens vestside med Vetlebræen længst tilhøire og 

 Storbræen i midten, medens længst tilvenstre et hjørne af 

 Søndre lUaabræ kommer med. 



Storbræ. 



Nysne dækkede alt, luften var kold og taagen hang endnu 

 om toppene og de høiere plateauer, da jeg med mine to førere 

 tidlig paa morgenen den 3die september drog afsted fra Kross- 

 boden. Vi passerede Leirbræen og klatrede fra Leirtjernhullet 

 op langs klippeskrænterne gjennem sne og ur. Videre passerede 

 vi langs med og tvers over den høie ryg mellem Leirbræen og 

 Storbræen og havde her anledning til at stifte praktisk bekjendt- 



