392 P- A. ØYEN. 



antyder en ganske svag aftagen af bræen. Nedre Høgvageltjern 

 er en morænesjø. 



Da jeg 4de september passerede Høgvagelen og videre forbi 

 Langvandet over til Sletmark bræ og Langedalsbræ, saaes paa 

 flere steder foran snebræerne ur med rudedannelse, fyldt af 

 sigjord. 



Den 3/<j saaes de paa rad liggende brætunger af Storbræen, 

 Vetlebræen, Hurrbræen og Høgskriubræen paa Leirdalens vestlige 

 side helt fri for sne. Det er iøinefaldende, hvorledes ved disse 

 fire bræer ogsaa mærkerne efter den senere maximalglaciation 

 viser dennes aftagen mod nord. Brætungerne har her ved samt- 

 lige bræer under denne tid gravet sig ned i den gamle fjeld- 

 bundsfyldnmg. 



Efter de barske, kolde dage først i september roede jeg ^/c, 

 Gjende i straalende solskin, og ^Vo meldte Ole Vole om straa- 

 lende veir ved Veobræen, og at al nysne da var væk. Og i en 

 korrespondence „fra Valdres og Jotunheimen" til „Aftenposten" 

 1909, nr. 540 skrives 17,, : 



„Som den formentlig sidste turist i Jotunheimen iaar kan 

 eg meddele, at der heroppe har været saa herligt veir i den 

 sidste tid, som det ikke har været før i sommer siden den første 

 uge af juli. Luften har været tindrende klar, og hvad der er 

 det merkeligste: Der var de to dage, jeg tilbragte deroppe, 

 aldeles bhk stille og sommerlig varmt. Folkene baade paa 

 hotel „Jotunheim" og paa „Eidsbugaren" forsikrede, at en finere 

 sommerdag end sidst lørdag havde de ikke havt. Fra Skin- 

 eggen havde man den prægtigste udsigt. Folkene paa Eids- 

 bugaren mente, det var den klareste dag, Jotunheimen kunde 

 opvise fra i sommer. Den 15de stængtes turisthytterne deroppe, 

 og den 16de gjorde motorbaadene sine sidste reiser. 



Det er kun skade, at folk ikke har havt sine ferier paa 

 denne tid af aaret. De fleste har jo maattet gjennemtrave 

 Jotunheimen i regn og storm før i sommer. Nu ligger baade 



