400 P. A. ØYEN. 



ved ikke hvilket udgangspunkt Rabot havde for sine maahnger, 

 heller ikke hvad slags nivellerinstrument han havde. Imidlertid 

 kan der jo let komme ind en feil, og selv en forholdsvis mindre 

 feil i høiden vil have stor indflydelse paa beliggenheden af bræ- 

 enden, da fjeldet her er meget fladt. Den fin, jeg havde med 

 heroppe — den samme som Rabot havde — forsikrede mig 

 desuden om, at bræen i de sidste 15 — 20 aar har gaaet meget 

 frem. Ved hjælp af orienterede og horisonterede fotografier har 

 jeg konstrueret op bræfrontens beliggenhed i 1908. Det viste 

 sig, at bræenden da havde samme beliggenhed som i 1899. 

 Bræen blev eftermaalt den Iste september 1909 og havde da 

 gaaet 62,2 m. frem siden 1908. 



Sommeren 1908 var sneen usædvanlig vel væksmeltet. De 

 omboende finner erklærede, at bræerne ikke paa mange aar 

 havde været saa bare for sne. De følgende iagttagelser viser 

 derfor, at bræernes fremgang fortsatte ogsaa i begyndeisen af 

 90-aarene. 



Iskeglen under inderste bræ paa nordsiden af Oksfjelddelen 

 ser efter mine fotografier ud til at være høiere og spidsere end 

 paa kartet (blad Røsvand, udarbeidet i begyndeisen af 90-aarene). 

 Snedækket paa top 1522 m. er nu langt større end da dette 

 kartblad blev optaget. 



Vort kjendskab til forandringerne af vestre Okstindbræ, den 

 bedst kjendte af Okstindernes bræer, kan da i korthed frem- 

 stilles saaledes: Fra 1875 — 1883 gik bræen sterkt frem. Denne 

 fremgang fortsattes til henimod slutten af 90-aarene; det sam- 

 lede fremstod beløber sig til 1400 m. Derpaa indtraadte en 

 stilstand (muligens fulgt af en mindre tilbagerykning), hvorpaa 

 bræen igjen begyndte at gaa frem, en fremgang, som første gang 

 er paavist for aaret 1908 — 1909. 



Bræerne er iaar eftermaalt af føreren Per Kristoffersen 

 Fjelddal. 



Pl. XXX, fig. 1 er taget paa kanten af styrtningen paa 

 østsiden af nordre Okskalv den 22de august 1908. Stationen 



