SKJÆLBANKESTUDIER I DEN ØSTL. DEL AF NEDENES AMT. 49 



2) De laveste forekomster hernede maa da stamme fra 

 tiden efter, da nedsynkningen var naaet saa langt, at havet 

 stod ca. 20 m. høiere end nu. Den lavestliggende og ældste 

 forekomst er den paa Tromøen og delvis Hassalviksforekomsten. 

 De stammer antagelig fra et noksaa tidligt trin af arcatiden, 

 er dannet paa relativt grundt vand i den tid. Det egentlige 

 arealer er vistnok for tiden ikke hævet paa det tørre. Ihvert- 

 fald findes blot ubetydelige rester af det i Hassalviken. Lidt 

 yngre end disse forekomster er forekomsten i Gjevings grustag. 

 Ved dens dannelse, som ogsaa har fundet sted i arcatiden, 

 stod havet saapas høit, at enkelte yderposter af selve arca- 

 faunaen kan ha levet i Hassalviken. 



3) I Hassalviken kan mnligens ogsaa denne fauna ha holdt 

 sig under den tid, som nu begyndte, og som afløste arcatiden, 

 nemlig tiden for bræernes fornyede fremrykning, hvis vidnes- 

 byrd findes i morænen i Gjevings gruslag oven paa leret. Og 

 nu sank desuden landet yderligere, saa ogsaa de bathymetriske 

 forhold blev mere passende for en dybvandsfauna. I den tid 

 har da i Hassalviken levet foruden area glacialis. Gray, ogsaa 

 antalis striolata, Stimps og andre dybvandsformer samt en hel 

 del, som ogsaa trives paa grundere vand. 



4) Omsider var ogsaa for denne gang isens herredømme 

 brudt, bræerne tråk sig tilbage, og maximum af nedsynk- 

 ning indtraadte, hvorpaa der atter blev stigning. Fra denne 

 første del af stigningstiden stammer Gjevingelvens forekomst. 

 Først har dybden paa stedet været stor, og der har levet en 

 dybvandsfauna, blandt hvis repræsentanter vi for sidste gang 

 møder vor gamle bekjendt area glacialis. Men stigningen har 

 gaaet hurtig for sig, og omsider blev vilkaarene gunstige for 

 den udprægede myabankefauna, som er den forherskende paa 

 forekomsten. Vi er altsaa nu utvilsomt i myatiden. Hassal- 

 viksbankens dannelse vedvarer sandsynligvis fremdeles, 



5) Den følgende tid er den mindst kjendte; men saa er jo 

 ogsaa tilfældet andetsteds. Endet af faunaen paa Hassalviks- 



Nyt Mag. f. Naturv. XXXXIV. I. 4 



