162 S. K. SELLAND. 



Vossestrandens herred og prestegjeld dannes af sognene 

 Vinje og Opheim. Det hørte før sammen med Voss, hvorfor 

 plantefund herfra i litteraturen oftest opføres under Voss. Her- 

 redet Ugger mellem Sogn og Voss, er 554,96 km.^ stort og dan- 

 nes væsentlig af et hoveddalføre, der fra Borstranden paa Voss 

 fortsælter i nordlig og østlig retning, og som i Sogn gaar over i 

 Nærødalen. Hoveddalføret gjennemstrømmes af Strandeelven, 

 som kommer fra Opheimsvandei. og falder i Lønevandet paa 

 Voss. Nær Vinje kirke aabner sig et sidedalføre, Myrkdalen, 

 omkring Myrkdalsvandet, der gjennem en trang kløft, Osgjelen, 

 skaffer sig afløb til hovedelven. Fra de omgivende bygder er 

 Vossestranden skilt ved høie og oftest vilde fjelde. Det faste 

 underlag dannes for det meste af haarde bergarter, gabbro over 

 mod Sogn; blødere skifere (lerglimmerskifer) fandt jeg paa stræk- 

 ningen fra Opheimsvandet til Myrkdalen. I Malmagrønsnosi, der 

 naar op til 1170 m. o. h., paa sydsiden af Opheimsvandet, 

 var haarde bergarter de overveiende. 



Karplantefloraen paa Vossestranden har meget til fælles med 

 Vosse-floraen, men er fattigere paa arter. 



Paa Voss findes Vestlandets eneste større granskog. Om 

 granens forekomst paa Voss siger M. N. Blytt i „Indberetning 

 om en botanisk Reise i Sommeren 1833" p. 67: ,,Pinus Abies. 

 Den findes i temmehg Mængde paa Fladlandsmoen imellem 

 Graven og Tykkebøiden paa Voss, saavelsom hist og her i 

 Skovene paa Voss. Øverst i Dørvedalen stod en liden vantreven 

 Lund af Granen noget høiere end Fyrregrænsen. Forresten 

 skal den ogsaa findes vestligere i den saakaldte Modal i Hosan- 

 gers Præstegjæld. Man paastaar, at Granen i de sidste Decennier 

 udbreder sig i Voss, da man seer den fremkomme paa flere 

 Steder, hvor man ikke før har bemærket den". 



Forstmester H. A. T. Gløersen, der i „Den norske Forst- 

 forenings Aarbog for 1884" har skildret „Vestlands-Granen 



