OM VEGETATIONEN PAA VOSS OG VOSSESTRANDEN. 163 



og dens Indvandrings-Veie", udtaler følgende om granens ud- 

 bredelse paa Voss og Vossestranden, p. 118 og 119: „ Paa Stal- 

 heims Nabogaard Slæen findes flere Graner, og i hele Dalføret 

 nedover mod Vos forekommer den hist og her, men altid i 

 ringe Antal, der først tiltager væsenthg, naar den nærmer sig 

 Vossevangen. Her skifter Landskabet aldeles Karakter; det faar 

 et eiendommeligt østlandsk Tilsnit med bred Dalbund, store 

 Skovmoer, Kjæder af smaa Indsøer og Elvedrag med svagt Fald. 

 Ogsaa Bjergarten forandres til let opløselig Lerskifer, der danner 

 god frugtbar Jord paa Fjeldsiderne og Dalskraaningerne. Paa 

 Vos har Granen fundet et Hjem netop efter sin Tilbøielighed, 

 det eneste af nogen Udstrækning vestenfor Langfjeldenes Ryg. 

 Her har den dannet en kraftig Koloni, der har været istand til 

 at fortsætte P'remrykningen baade mod Vest og Syd, i hvilke 

 Retninger den har udsendt lange Arme eller Udløbere. 



Næsten paa hver Gaard, der har Barskov i Behold, saa 

 langt som Vos strækker sig, altsaa paa en Længde af 50 Kilo- 

 meter fra Øst mod Vest, findes der Gran, ofte ikke flere, end 

 man bekvemt kan tælle dem paa Fingrene, undertiden talrige 

 eller i Mængde. Endnu talrigere forekommer dog Furuen; paa 

 de store Elvegrusmoer hersker denne næsten ubestridt, og kun 

 paa faa Steder er Granen i den Blandingsskov, de somoftest 

 danne, i af gjort Qvervægt; dette er kun Tilfældet hist og her paa 

 Skyggesiden af den saakaldte Kvislerotting fra Hardangergrænd- 

 sen 6 — 7 Kilometer vestover; her forekommer, især omkring den 

 saakaldte Flatlandsmo, endog nogle Partier, hvor Granen op- 

 træder i ren eller næsten ren Bestand. Da Arealet er stort, 

 bliver dog i ethvert Fald Vos den Vestlandsbygd mellem Lin- 

 desnæs og Agdenæs, der indeholder den største Granmængde. 

 Det er paa Strækningen mellem Vossevangen og Hardanger- 

 grændsen, hvor Dalbunden ligger paa en Høide af 120—834 Fod 

 (67,64—262 Meter) at Granen forekommer hyppigst. Vestenfor 

 Vossevangen følger den vistnok Vasdraget paa hele dets Løb 

 mod den salte Sø først gjennem Hovedsognet, hvor den ogsaa 



