216 ALETTE SCHREINER. 



I sperniatogoniedelingerne hos Tomopteris optræder chromo- 

 somerne som 18 slanke sløifer, af hvilke to er betydelig kortere end 

 de øvrige; de viser allerede tidlig i prophasen en tydelig længde- 

 deling, som under deres senere kontraktion forviskes noget for 

 atter at træde klart i dagen under kjernemembranens opløsning. 

 Datterchromosomerne viser sig efter sin adskillelse — i delingens 

 anaphase og særlig i telophasen — noget kortere end i tidligere 

 stadier af delingen; dette beror derpaa, at de folder sig noget 

 sammen; samtidig viser der sig huller i dem, de begynder at 

 oplokres, og der optræder traadformede forbindelser mellem de 

 enkelte chromosomer. Efteråt de nu er blit omsluttet af en 

 fælles kjernemembran og danner den unge celles kjerne, fort- 

 sættes denne oplokring, og de tiltager derved i længde; isamme 

 grad vokser den unge kjerne, og nàar den meget nær er vokset 

 ud til en hvilende spermatogoniekjernes størrelse, finder vi frem- 

 deles chromosomerne i form af lange bøiler, som i regelmæssig 

 orden gjennemsætter kjernen, idet de alle vender sine frie ender 

 mod den nydannede cellevæg og sine ombøiningssteder mod den 

 del af cellen, hvor under dehngen centret var beliggende; nu 

 finder vi imidlertid ikke mere centret paa dette sted, det er 

 vandret ud til siden. Chromatinbaandene har nu en meget løs 

 sammensætning og en ujævn, takket begrænsning; de lader sig 

 kun tydelig skille fra hinanden, naar vi ser dem nøiagtig fra 

 siden, mindre sikkert paa tversnit. De er sammensat af talrige 

 smaa farvbare korn, som holdes sammen af fine traade. 



Det stadium, vi nu har skildret, er fælles for alle unge 

 kjerner, som fremgaar af en spermatogoniedeling; fra nu af 

 viser der sig imidlertid en meget karakteristisk forskjel mellem 

 de kjerner, som udgaar fra den sidste spermatogoniedeling og 

 saaledes nu skal gaa ind i modningsperioden, og de kjerner, 

 som hører til tidligere generationer. I disse fortsættes oplok- 

 ringen af chromosomerne, indtil grænserne mellem dem helt for- 

 viskes; vi har da de hvilende spermatogoniekjerner for os. I 

 de kjerner, som tilhører den sidste generation derimod, begynder 



